Fremsat den 19. april 2022 af Justitsministeren (Nick Hækkerup)
Forslag
til
Lov om supplerende bestemmelser til forordning om
håndtering af udbredelsen af terrorrelateret indhold online
(TCO-loven)1)
Anvendelsesområde
§ 1.
Loven supplerer Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU)
2021/784 af 29. april 2021 om håndtering af udbredelsen af
terrorrelateret indhold online (TCO-forordningen), jf. bilag 1 til
denne lov.
Stk. 2. Loven og
TCO-forordningen finder anvendelse på hostingtjenesteydere,
der udbyder tjenester i Den Europæiske Union, uanset hvor
deres hovedsæde er beliggende, i det omfang de udbreder
oplysninger til offentligheden.
Den
nationale kompetente myndighed
§ 2.
Rigspolitiet udpeges som national kompetent myndighed, jf.
TCO-forordningens artikel 12, stk. 1, litra a-c.
Stk. 2.
Rigspolitiet og anklagemyndigheden udfører sine opgaver i
henhold til denne lov og TCO-forordningen i fuld
uafhængighed. De må ikke søge eller modtage
instrukser fra andre organer i forbindelse med udførelsen af
deres opgaver i henhold til TCO-forordningens artikel 12, stk. 1,
litra a-d.
Underretning af danske
hostingtjenesteydere
§ 3.
Modtager Rigspolitiet en underretning i henhold til
TCO-forordningens artikel 4, stk. 1, som er rettet til en
hostingtjenesteyder med hovedsæde i Danmark eller til en
hostingtjenesteyders retlige repræsentant i Danmark,
underretter Rigspolitiet hostingtjenesteyderen eller dennes retlige
repræsentant i Danmark om påbuddets retlige virkning
for så vidt angår Danmark.
Stk. 2.
Underretning efter stk. 1 skal ske umiddelbart efter, at
Rigspolitiet er blevet underrettet om påbuddet.
Sagsbehandling og klageadgang
§ 4.
Forvaltningslovens kapitel 5 om partshøring finder ikke
anvendelse for Rigspolitiets afgørelser i henhold til
TCO-forordningens artikel 3 og artikel 4, stk. 3 og 4, samt
underretninger efter denne lovs § 3, stk. 1. Desuden finder
forvaltningslovens kapitel 6 om begrundelse m.v. ikke anvendelse
for Rigspolitiets underretninger efter denne lovs § 3, stk.
1.
Stk. 2.
Rigspolitiets afgørelser i henhold til TCO-forordningen
eller underretninger efter denne lovs § 3, stk. 1, kan ikke
påklages til anden administrativ myndighed.
Sanktioner
§ 5.
Medmindre højere straf er forskyldt efter anden lovgivning,
straffes med bøde den, der overtræder
TCO-forordningens artikel 3, stk. 3 eller 6, artikel 4, stk. 2
eller 7, artikel 5, stk. 1-3, 5 eller 6, artikel 6, 7, 10 eller 11,
artikel 14, stk. 5, artikel 15, stk. 1, eller artikel 17.
Stk. 2. Ved
udmålingen af bøder for overtrædelse af de
bestemmelser, der er nævnt i stk. 1, skal der lægges
vægt på hostingtjenesteyderens årlige
omsætning på verdensplan i det regnskabsår, som
går forud for tidspunktet for overtrædelsen, samt de
øvrige momenter, der følger af TCO-forordningens
artikel 18, stk. 2.
Stk. 3. Der kan
pålægges selskaber m.v. (juridiske personer)
strafansvar efter reglerne i straffelovens 5. kapitel.
Afsluttende bestemmelser
§ 6.
Justitsministeren kan fastsætte nærmere regler om
procedurerne for det administrative samarbejde med kompetente
myndigheder i andre EU/EØS-lande efter TCO-forordningen,
herunder om elektronisk udveksling af oplysninger mellem disse
myndigheder.
Stk. 2.
Justitsministeren kan endvidere fastsætte nærmere
regler, som er nødvendige for at gennemføre eller
anvende de retsakter på TCO-forordningens område, der
er udstedt af Den Europæiske Union.
§ 7.
Loven træder i kraft den 7. juni 2022.
§ 8.
Loven gælder ikke for Færøerne og
Grønland.
Bilag 1
EUROPA-PARLAMENTETS OG
RÅDETS FORORDNING (EU) 2021/784
af 29. april
2021
om
håndtering af udbredelsen af terrorrelateret indhold
online
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET
FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om
Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig
artikel 114,
under henvisning til forslag fra
Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til
lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra
Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg1),
efter den almindelige
lovgivningsprocedure2), og
ud fra følgende
betragtninger:
1) Denne forordning stiler mod at sikre et velfungerende
digitalt indre marked i et åbent og demokratisk samfund ved
at håndtere misbrug af hostingtjenester til
terrorformål og bidrage til den offentlige sikkerhed i hele
Unionen. Det digitale indre markeds funktion bør forbedres
ved at højne hostingtjenesteydernes retssikkerhed,
øge brugernes tillid til onlinemiljøet og styrke
beskyttelsen af ytringsfriheden, herunder friheden til at modtage
og meddele oplysninger og tanker i et åbent og demokratisk
samfund og mediefriheden og -pluralismen.
2) Lovgivningsmæssige foranstaltninger til
håndtering af udbredelsen af terrorrelateret indhold online
bør suppleres af medlemsstaternes
terrorbekæmpelsesstrategier, herunder styrkelsen af
mediekendskab og kritisk tænkning, udviklingen af alternative
narrativer og modnarrativer, og andre initiativer, der kan mindske
konsekvenserne af og sårbarheden over for terrorrelateret
indhold online, samt investering i socialt arbejde,
afradikaliseringsinitiativer og samarbejde med berørte
samfund med henblik på at opnå vedvarende forebyggelse
af radikalisering i samfundet.
3) Håndteringen af terrorrelateret indhold online, hvilket
er en del af et mere generelt problem med ulovligt indhold online,
kræver en kombination af lovgivningsmæssige,
ikkelovgivningsmæssige og frivillige foranstaltninger baseret
på samarbejde mellem myndigheder og hostingtjenesteydere
på en måde, der fuldt ud respekterer de
grundlæggende rettigheder.
4) Hostingtjenesteydere, som er aktive på internettet,
spiller en afgørende rolle i den digitale økonomi ved
at skabe forbindelse mellem erhvervslivet og borgerne og ved at
lette offentlig debat samt formidling og modtagelse af oplysninger,
synspunkter og idéer, hvorved de bidrager betydeligt til
innovation, økonomisk vækst og jobskabelse i Unionen.
Imidlertid misbruges hostingtjenesteydernes tjenester i visse
tilfælde af tredjeparter med henblik på at
udføre ulovlige aktiviteter online. Særligt bekymrende
er det, at terrorgrupper og deres tilhængere misbruger disse
tjenester til at sprede terrorrelateret indhold online med henblik
på at udbrede deres budskab, radikalisere og rekruttere
tilhængere samt lette og styre terroraktiviteter.
5) Selv om det ikke er den eneste faktor, har
tilstedeværelsen af terrorrelateret indhold online vist sig
at være en katalysator for radikalisering af personer,
hvilket kan føre til terrorhandlinger og derfor har
alvorlige negative konsekvenser for brugere, borgere og samfundet
som helhed såvel som for udbydere af onlinetjenester, der
hoster sådant indhold, eftersom det underminerer deres
brugeres tillid og skader deres forretningsmodeller.
Hostingtjenesteydere har i betragtning af deres centrale rolle og
de teknologiske midler og kapaciteter, der er forbundet med de
tjenester, som de leverer, et særligt samfundsmæssigt
ansvar for at beskytte deres tjenester mod terroristers misbrug og
hjælpe med at håndtere terrorrelateret indhold, som
udbredes via deres onlinetjenester, samtidig med at den
grundlæggende betydning af ytringsfriheden, herunder friheden
til at modtage og meddele oplysninger og tanker i et åbent og
demokratisk samfund, tages i betragtning.
6) Bestræbelser på EU-niveau for at bekæmpe
terrorrelateret indhold online blev påbegyndt i 2015 via en
ramme for frivilligt samarbejde mellem medlemsstater og
hostingtjenesteydere. Der er behov for at supplere disse
bestræbelser med en klar retlig ramme for yderligere at
begrænse adgangen til terrorrelateret indhold online og
på passende vis gribe ind over for et hastigt udviklende
problem. Den retlige ramme har til hensigt at bygge på
frivillige indsatser, som blev styrket med Kommissionens
henstilling (EU) 2018/3343), og er en
reaktion på opfordringer fra Europa-Parlamentet til at styrke
foranstaltninger til at håndtere ulovligt og skadeligt
indhold online i overensstemmelse med den horisontale ramme, der
blev etableret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv
2000/31/EF4), samt fra
Rådet, om at forbedre afsløringen og fjernelsen af
indhold online, der tilskynder terrorhandlinger.
7) Denne forordning bør ikke påvirke anvendelsen af
direktiv 2000/31/EF. Især bør enhver foranstaltning,
herunder eventuelle specifikke foranstaltninger, som en
hostingtjenesteyder træffer i overensstemmelse med denne
forordning ikke i sig selv føre til, at
hostingtjenesteyderen mister den ansvarsfritagelse, som er fastsat
i nævnte direktiv. Derudover påvirker denne forordning
ikke de nationale myndigheder og domstoles beføjelser til at
fastslå hostingtjenesteyders ansvar, hvor betingelserne
fastlagt i nævnte direktiv for ansvarsfritagelse ikke er
opfyldt.
8) I tilfælde af uoverensstemmelse mellem denne forordning
og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/13/EU5) med hensyn
til bestemmelser om audiovisuelle medietjenester som defineret i
artikel 1, stk. 1, litra a), i nævnte direktiv, bør
direktiv 2010/13/EU have forrang. Dette bør ikke
påvirke forpligtelserne i henhold til denne forordning,
navnlig vedrørende udbydere af
videodelingsplatformstjenester.
9) Denne forordning bør fastsætte regler til at
håndtere misbrug af hostingtjenester til udbredelse af
terrorrelateret indhold online med henblik på at garantere et
velfungerende indre marked. Disse regler bør fuldt ud
respektere de grundlæggende rettigheder, der er beskyttet i
Unionen, og navnlig dem, der er sikret i Den Europæiske
Unions charter om grundlæggende rettigheder
(»chartret«).
10) Denne forordning har til hensigt at bidrage til beskyttelsen
af den offentlige sikkerhed, mens den fastsætter passende og
solide beskyttelsesforanstaltninger til at sikre beskyttelsen af
grundlæggende rettigheder, herunder retten til respekt for
privatlivet, beskyttelse af personoplysninger, ytringsfriheden,
herunder retten til frit at modtage og meddele oplysninger,
friheden til at oprette og drive egen virksomhed og have adgang til
effektive retsmidler. Derudover er enhver forskelsbehandling
forbudt. Kompetente myndigheder og hostingtjenesteydere bør
kun træffe foranstaltninger, som er nødvendige,
passende og forholdsmæssige i et demokratisk samfund, idet
der tages hensyn til den særlige betydning, der
tillægges ytrings- og informationsfriheden og mediefriheden
og -pluralismen, som udgør hjørnestenene i et
pluralistisk og demokratisk samfund og er de værdier, som
Unionen bygger på. Foranstaltninger, som påvirker
ytrings- og informationsfriheden, bør være yderst
målrettede til håndtering af udbredelsen af
terrorrelateret indhold online, mens retten til lovligt at modtage
og meddele oplysninger respekteres, under hensyntagen til den
centrale rolle, som hostingtjenesteydere spiller for den offentlige
debat og for formidling og modtagelse af faktuelle oplysninger,
synspunkter og idéer i overensstemmelse med gældende
ret. Effektive onlineforanstaltninger til håndtering af
terrorrelateret indhold online og beskyttelsen af ytrings- og
informationsfriheden er ikke modstridende, men komplementære
og gensidigt forstærkende mål.
11) For at skabe klarhed om de tiltag, som både
hostingtjenesteydere og kompetente myndigheder skal
iværksætte for at håndtere udbredelsen af
terrorrelateret indhold online, bør denne forordning af
forebyggelseshensyn fastsætte en definition af
»terrorrelateret indhold«, der stemmer overens med
definitionerne af relevante lovovertrædelser i henhold til i
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2017/5416). I
betragtning af behovet for at håndtere den mest skadelige
terrorpropaganda online bør denne definition omfatte
materiale, som tilskynder eller hverver nogen til at begå
eller medvirke til at begå terrorhandlinger eller hverver
nogen til deltagelse i en terrorgruppes aktiviteter eller
forherliger terroraktiviteter herunder gennem udbredelse af
materiale, der afbilder et terrorangreb. Definitionen bør
også omfatte materiale, der giver instruktion om fremstilling
eller brug af sprængstoffer, skydevåben eller andre
våben eller skadelige eller farlige stoffer samt kemiske,
biologiske, radiologiske og nukleare (CBRN) stoffer eller om andre
konkrete metoder eller teknikker, herunder udvælgelse af
mål, med henblik på at begå eller medvirke til at
begå terrorhandlinger. Sådant materiale omfatter tekst,
billeder, lydoptagelser og videoer samt direkte transmissioner af
terrorhandlinger, der skaber en fare for, at yderligere
sådanne lovovertrædelser begås. Ved vurderingen
af, om materiale udgør terrorrelateret indhold som defineret
i denne forordning, bør de kompetente myndigheder og
hostingtjenesteyderne tage højde for faktorer såsom
udsagns art og ordlyd, den kontekst, som udsagnene indgik i, og om
de potentielt kan have skadelige konsekvenser for menneskers
sikkerhed. Det faktum, at materialet er produceret af, kan
tilskrives eller udbredes på vegne af en person, gruppe eller
enhed, der er opført på Unionens liste over personer,
grupper og enheder, som er involveret i terrorhandlinger og
omfattet af restriktive foranstaltninger, bør spille en stor
rolle for vurderingen.
12) Materiale, som udbredes til uddannelsesmæssige,
journalistiske, kunstneriske eller forskningsmæssige
formål eller til oplysningsformål mod
terroraktiviteter, bør ikke betragtes som værende
terrorrelateret indhold. Når det afgøres, hvorvidt
materialet fra en indholdsleverandør udgør
»terrorrelateret indhold« som defineret i denne
forordning, bør der navnlig tages hensyn til retten ytrings-
og informationsfrihed, herunder mediefriheden og -pluralismen, og
friheden for kunst og videnskab. Navnlig i tilfælde, hvor
indholdsleverandøren har et redaktionelt ansvar, bør
enhver afgørelse om fjernelse af det udbredte materiale tage
hensyn til de journalistiske standarder, der er fastlagt ved
presse- eller medielovgivning i overensstemmelse med EU-retten,
herunder chartret. Endvidere bør fremsættelse af
radikale, polemiske eller kontroversielle holdninger i den
offentlige debat om følsomme politiske
spørgsmål ikke betragtes som værende
terrorrelateret indhold.
13) For effektivt at håndtere udbredelsen af
terrorrelateret indhold online og samtidig sikre respekt for den
enkeltes privatliv bør denne forordning finde anvendelse
på udbydere af informationssamfundstjenester, som lagrer og
udbreder oplysninger og materiale til offentligheden fra en bruger
af tjenesten på dennes anmodning, uanset om lagringen og
udbredelsen til offentligheden af sådanne oplysninger og
materiale er af ren teknisk, automatisk og passiv karakter. Ved
»lagring« bør forstås opbevaring af data i
en fysisk eller virtuel servers hukommelse. Udbydere af tjenester
vedrørende »ren videreformidling« eller
såkaldt »caching« samt andre tjenester, der
leveres i andre lag af internetinfrastrukturen, og som ikke
involverer lagring, såsom registre og registratorer, samt
udbydere af domænenavnsystemer (DNS), betalingstjenester
eller DDoS-beskyttelsestjenester (»distributed denial of
service«) bør derfor ikke være omfattet af denne
forordnings anvendelsesområde.
14) »Udbredelse til offentligheden« bør
indebære, at oplysninger stilles til rådighed for et
potentielt ubegrænset antal personer, dvs. at oplysningerne
gøres let tilgængelige for brugere generelt, uden krav
om at indholdsleverandører skal foretage sig noget
yderligere, og uanset om disse personer reelt tilgår de
pågældende oplysninger. Hvor adgang til oplysninger
kræver registrering eller adgang til en gruppe af brugere,
bør disse oplysninger således kun betragtes som
udbredelse til offentligheden, hvor brugere, der ønsker
adgang til oplysningerne, automatisk registreres eller gives
adgang, uden at et menneske træffer beslutning eller
foretager udvælgelse af, hvem der skal tildeles adgang.
Interpersonelle kommunikationstjenester som defineret i artikel 2,
nr. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU)
2018/19727) såsom
e-mails eller private beskedtjenester bør ikke være
omfattet af denne forordnings anvendelsesområde. Oplysninger
bør kun betragtes som værende lagret og udbredt til
offentligheden som omhandlet i denne forordning, hvor sådanne
aktiviteter er udført efter direkte anmodning fra
indholdsleverandøren. Udbydere af tjenester såsom
cloudinfrastruktur, der leveres efter anmodning fra andre parter
end indholdsleverandørerne og kun indirekte gavner disse,
bør således ikke være omfattet af denne
forordning. Denne forordning bør omfatte for eksempel
udbydere af sociale medier, video-, billed- og lyddelingstjenester
samt fildeling- og andre cloudtjenester, for så vidt disse
tjenester anvendes til at gøre lagrede oplysninger
tilgængelige for offentligheden efter direkte anmodning fra
indholdsleverandøren. Hvor en hostingtjenesteyder udbyder
flere forskellige tjenester, bør denne forordning kun finde
anvendelse på de tjenester, der falder ind under dens
anvendelsesområde.
15) Terrorrelateret indhold udbredes ofte til offentligheden via
tjenester, der udbydes af hostingtjenesteydere, som er etableret i
tredjelande. Med henblik på at beskytte brugere i Unionen og
for at sikre, at alle hostingtjenesteydere på det digitale
indre marked er omfattet af de samme krav, bør denne
forordning finde anvendelse på alle udbydere af relevante
tjenester, der udbydes i Unionen, uanset i hvilket land de har
hovedsæde. En hostingtjenesteyder bør anses for at
udbyde tjenester i Unionen, hvis den gør det muligt for
fysiske eller juridiske personer i en eller flere medlemsstater at
gøre brug af dens tjenester og har en væsentlig
tilknytning til denne medlemsstat eller disse medlemsstater.
16) En væsentlig tilknytning til Unionen bør
eksistere, hvor en hostingtjenesteyder er etableret i Unionen, dens
tjenester anvendes af et betydeligt antal brugere i en eller flere
medlemsstater, eller dens aktiviteter er målrettet mod en
eller flere medlemsstater. Målretningen af aktiviteter mod en
eller flere medlemsstater bør bestemmes på baggrund af
alle relevante omstændigheder, herunder faktorer såsom
anvendelse af et sprog eller en valuta, der normalt benyttes i den
pågældende medlemsstat, eller muligheden for at
bestille varer eller tjenesteydelser fra den pågældende
medlemsstat. En sådan målretning kunne også
udledes af, at en applikation er tilgængelig i den relevante
nationale applikationsbutik, at der reklameres lokalt eller
på et sprog, der normalt tales i den pågældende
medlemsstat, eller fra den måde kunderelationer
håndteres, såsom at kundeservicen varetages på et
sprog, der normalt tales i denne medlemsstat. Det må
også antages, at der findes en væsentlig tilknytning,
hvor en hostingtjenesteyder retter sin virksomhed mod en eller
flere medlemsstater som fastsat i artikel 17, stk. 1, litra c), i
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/20128). Den blotte
kendsgerning, at en hostingtjenesteyders websted, e-mailadresse
eller andre kontaktoplysninger kan tilgås i en eller flere
medlemsstater, bør isoleret set ikke være
tilstrækkeligt til at udgøre en væsentlig
tilknytning. Leveringen af en tjeneste alene med henblik på
overholdelse af forbuddet mod forskelsbehandling, der er fastsat i
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/3029), bør
herudover ikke i sig selv anses for at udgøre en
væsentlig tilknytning til Unionen.
17) De procedurer og forpligtelser, som følger af
påbud om fjernelse med krav om, at hostingtjenesteydere
fjerner eller deaktiverer adgangen til terrorrelateret indhold,
efter at de kompetente myndigheder har foretaget en vurdering,
bør harmoniseres. Eftersom terrorrelateret indhold hastigt
udbredes via onlinetjenester, bør hostingtjenesteyderne
pålægges en forpligtelse til at sikre, at det
terrorrelaterede indhold, der er identificeret i påbuddet om
fjernelse, fjernes, eller at adgangen til det deaktiveres i alle
medlemsstaterne inden for en time efter modtagelse af
påbuddet om fjernelse. Undtagen i behørigt begrundede
nødsituationer bør den kompetente myndighed give
hostingtjenesteyderen oplysninger om procedurer og gældende
frister mindst 12 timer inden udstedelsen af det første
påbud om fjernelse til denne hostingtjenesteyder.
Behørigt begrundede nødsituationer opstår, hvor
fjernelsen af eller deaktiveringen af adgang til det
terrorrelateret indhold mere end én time efter modtagelse af
påbuddet om fjernelse vil medføre alvorlig skade,
såsom i tilfælde af overhængende fare for en
persons liv eller fysiske integritet eller når sådant
indhold viser igangværende begivenheder, der medfører
skade på en persons liv eller fysiske integritet. Den
kompetente myndighed bør fastslå, hvorvidt situationer
udgør nødsituationer, og behørigt begrunde sin
beslutning i påbuddet om fjernelse. Hvor
hostingtjenesteyderen ikke kan efterkomme påbuddet om
fjernelse inden for én time efter modtagelsen på grund
af force majeure eller faktisk umulighed, herunder på grund
af objektivt begrundede tekniske eller operationelle årsager,
bør den hurtigst muligt underrette den udstedende kompetente
myndighed herom og efterkomme påbuddet om fjernelse, så
snart situationen er løst.
18) Påbuddet om fjernelse bør omfatte en detaljeret
begrundelse, der kvalificerer materialet, som skal fjernes eller
hvortil adgang skal deaktiveres, som terrorrelateret indhold, og
give tilstrækkelige oplysninger om dette indholds placering
ved at angive den nøjagtige URL og om nødvendigt
eventuelle andre supplerende oplysninger såsom et screenshot
af det pågældende indhold. Denne begrundelse bør
sætte hostingtjenesteyderen og i sidste ende
indholdsleverandøren i stand til effektivt at udøve
deres ret til retslig prøvelse. Begrundelsen bør ikke
indebære afsløring af følsomme oplysninger, der
kunne bringe igangværende efterforskninger i fare.
19) Den kompetente myndighed bør fremsende påbuddet
om fjernelse direkte til kontaktpunktet udpeget eller etableret af
hostingtjenesteyderen med henblik på denne forordning ved
hjælp af enhver form for elektronisk middel, som er i stand
til at efterlade et skriftligt spor, og som gør det muligt
for hostingtjenesteyderen at fastslå autenticiteten af
påbuddet, herunder nøjagtigheden af datoen og
tidspunktet for afsendelse og modtagelse heraf, såsom sikker
e-mail eller platforme eller andre sikre kanaler, herunder dem, der
stilles til rådighed af hostingtjenesteyderen, i
overensstemmelse med EU-retten om beskyttelse af personoplysninger.
Dette krav bør kunne opfyldes ved brug af bl.a.
kvalificerede elektroniske registrerede leveringstjenester som
defineret i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr.
910/201410). Hvor
hostingtjenesteyderens hovedsæde er beliggende, eller dens
retlige repræsentant har ophold eller er etableret, i en
anden medlemsstat end den udstedende kompetente myndigheds,
bør en kopi af påbuddet om fjernelse samtidig
fremsendes til den kompetente myndighed i denne medlemsstat.
20) Det bør være muligt for den kompetente
myndighed i den medlemsstat, hvor hostingtjenesteyderen har sit
hovedsæde, eller hvor dens retlige repræsentant har
ophold eller er etableret, at kontrollere det påbud om
fjernelse, der er udstedt af en anden medlemsstats kompetente
myndigheder, for at fastslå, om det udgør en alvorlig
eller åbenbar overtrædelse af denne forordning eller de
grundlæggende rettigheder nedfældet i chartret.
Både indholdsleverandøren og hostingtjenesteyderen
bør have ret til at anmode den kompetente myndighed i den
medlemsstat, hvor hostingtjenesteyderen har sit hovedsæde,
eller hvor dens retlige repræsentant har ophold eller er
etableret, om en sådan kontrol. Hvor er sådan anmodning
fremsættes, bør denne kompetente myndighed
træffe en afgørelse om, hvorvidt påbuddet om
fjernelse omfatter en sådan overtrædelse. Hvor denne
afgørelse fastslår sådan en overtrædelse,
bør påbuddet om fjernelse ophøre med at have
retsvirkninger. Kontrollen bør foretages hurtigt for at
sikre, at fejlagtigt fjernet eller deaktiveret indhold
genindsættes så hurtigt som muligt.
21) Hostingtjenesteydere, som eksponeres for terrorrelateret
indhold, bør, hvis de har vilkår og betingelser, deri
medtage bestemmelser til håndtering af misbrug af deres
tjenester til udbredelse til offentligheden af terrorrelateret
indhold. De bør anvende disse bestemmelser på en
omhyggelig, gennemsigtig, forholdsmæssig og
ikkediskriminerende måde.
22) I betragtning af problemets omfang og den hastighed, der
kræves for effektivt at identificere og fjerne
terrorrelateret indhold, er effektive og forholdsmæssige
specifikke foranstaltninger et afgørende element i
håndteringen af terrorrelateret indhold online. Med henblik
på at begrænse adgangen til terrorrelateret indhold via
deres tjenester bør hostingtjenesteydere, som eksponeres for
terrorrelateret indhold, indføre specifikke foranstaltninger
under hensyntagen til risiciene og graden af eksponering for
terrorrelateret indhold samt konsekvenserne for tredjeparts
rettigheder og offentlighedens interesse i oplysninger.
Hostingtjenesteyderne bør beslutte, hvilke passende,
effektive og forholdsmæssige specifikke foranstaltninger, der
bør iværksættes for at identificere og fjerne
terrorrelaterede indhold. Specifikke foranstaltninger kunne omfatte
passende tekniske eller operationelle foranstaltninger eller
kapaciteter såsom personale eller tekniske midler til at
identificere og hurtigt fjerne eller deaktivere adgangen til
terrorrelateret indhold, mekanismer, som brugere kan benytte til at
indberette eller markere formodet terrorrelateret indhold, eller
enhver anden foranstaltning, som hostingtjenesteyderen finder
hensigtsmæssig og effektiv til at håndtere forekomsten
af terrorrelateret indhold på sine tjenester.
23) Hostingtjenesteyderne bør, når de
iværksætter specifikke foranstaltninger, sikre, at
brugernes ytrings- og informationsfrihed samt mediefriheden og
-pluralismen som beskyttet i henhold til chartret er bevaret. Ud
over at opfylde de krav, der er fastsat i gældende ret,
herunder lovgivning om beskyttelsen af personoplysninger,
bør hostingtjenesteyderne handle med behørig omhu og
gennemføre sikkerhedsforanstaltninger, hvor det er
hensigtsmæssigt, herunder menneskeligt tilsyn og kontrol, med
henblik på at undgå utilsigtede eller fejlagtige
afgørelser, der fører til fjernelsen af eller
deaktiveringen af adgang til indhold, som ikke er terrorrelateret
indhold.
24) Hostingtjenesteyderen bør rapportere til den
kompetente myndighed om de specifikke foranstaltninger, der er
iværksat, så denne myndighed kan vurdere, hvorvidt
foranstaltningerne er effektive og forholdsmæssige og, hvis
der bruges automatiserede værktøjer, om
hostingtjenesteyderen har den fornødne kapacitet til
menneskeligt tilsyn og kontrol. De kompetente myndigheder
bør i deres vurdering af foranstaltningernes effektivitet og
forholdsmæssighed tage højde for relevante parametre,
herunder antallet af påbud om fjernelse, der er udstedt til
hostingtjenesteyderen, hostingtjenesteyderens størrelse og
økonomiske kapacitet og betydningen af dens tjenester for
udbredelsen af terrorrelateret indhold, f.eks. på grundlag af
antallet af brugere i Unionen samt de beskyttelsesforanstaltninger,
der er indført for at håndtere misbrug af dens
tjenester til udbredelse af terrorrelateret indhold online.
25) Hvor den kompetente myndighed vurderer, at de specifikke
foranstaltninger, der er iværksat, er utilstrækkelige
til at håndtere risiciene, bør den om
nødvendigt kunne kræve, at der træffes
yderligere passende, effektive og forholdsmæssige specifikke
foranstaltninger. Kravet om at træffe sådanne
yderligere specifikke foranstaltninger bør ikke føre
til en general forpligtelse til at overvåge eller aktivt
undersøge forhold, der tyder på ulovlig virksomhed som
omhandlet i artikel 15, stk. 1, i direktiv 2000/31/EF eller til en
forpligtelse til at anvende automatiserede værktøjer.
Det bør dog være muligt for hostingtjenesteydere at
anvende automatiserede værktøjer, hvis de anser det
for at være hensigtsmæssigt eller nødvendigt for
effektivt at håndtere misbrug af deres tjenester til
udbredelse af terrorrelateret indhold.
26) Forpligtelsen for hostingtjenesteydere til at opbevare
fjernet indhold og dertil knyttede data bør fastsættes
til specifikke formål og være begrænset til den
periode, der er nødvendig. Der er et behov for at udvide
kravet om opbevaring af data, da sådanne data ellers ville
gå tabt som konsekvens af fjernelsen af det
pågældende terrorrelaterede indhold. Dertil knyttede
data kan omfatte data såsom abonnentdata, især data
vedrørende indholdsleverandørens identitet, samt
adgangsdata, herunder dato og tidspunkt for
indholdsleverandørens brug og log-in og log-off fra
tjenesten sammen med den IP-adresse, som internetudbyderen har
tildelt indholdsleverandøren.
27) Forpligtelsen til at opbevare indholdet til brug for
administrativ eller retslig prøvelse er nødvendig og
berettiget i betragtning af behovet for at sikre, at effektive
retsmidler er til stede for indholdsleverandører, hvis
indhold er blevet fjernet eller adgangen dertil er blevet
deaktiveret, og for at sikre, at indholdet genindsættes alt
efter udfaldet af denne prøvelse. Forpligtelsen til at
opbevare materialet til efterforsknings- eller
retsforfølgningsformål er berettiget og
nødvendigt i betragtning af den værdi, materialet kan
have med hensyn til at afbryde eller forebygge terroraktiviteter.
Det bør derfor også anses for værende berettiget
at opbevare fjernet terrorrelateret indhold til brug for
forebyggelse, afsløring, efterforskning og
retsforfølgning af terrorhandlinger. Det terrorrelaterede
indhold og de relaterede data bør kun lagres i den periode,
som er nødvendig for, at de retshåndhævende
myndigheder kan kontrollere dette terrorrelaterede indhold og
afgøre, om det er nødvendigt til disse formål.
Med henblik på forebyggelsen, afsløringen,
efterforskningen og retsforfølgningen af terrorhandlinger
bør den påkrævede opbevaring af data være
begrænset til data, som sandsynligvis er knyttet til
terrorhandlinger, og som derfor kunne bidrage til
retsforfølgningen af terrorhandlinger eller til at forebygge
alvorlige risici for den offentlige sikkerhed. Hvor
hostingtjenesteyderne fjerner eller deaktiverer adgangen til
materiale, navnlig via deres egne specifikke foranstaltninger,
bør de omgående underrette de kompetente myndigheder
om indhold, der omfatter oplysninger, som indebærer
overhængende livsfare eller en formodet terrorhandling.
28) For at sikre proportionalitet bør opbevaringsperioden
være begrænset til seks måneder, så
indholdsleverandører har tilstrækkelig tid til at
indlede administrativ eller retslige prøvelse, og så
de retshåndhævende myndigheder kan tilgå
relevante data til brug for efterforskning og
retsforfølgning af terrorhandlinger. På anmodning fra
den kompetente myndighed eller ret bør det imidlertid
være muligt at forlænge denne periode så
længe som nødvendigt, hvor denne prøvelse er
indledt, men ikke afsluttet inden udløbet af denne periode
på seks måneder. Varigheden af opbevaringsperioden
bør give de retshåndhævende myndigheder
tilstrækkelig tid til at bevare det nødvendige
materiale til brug for efterforskning og retsforfølgning,
idet balancen i forhold til de grundlæggende rettigheder
sikres.
29) Denne forordning bør ikke påvirke de
proceduremæssige garantier eller de proceduremæssige
efterforskningsforanstaltninger vedrørende adgang til
indhold og de dertil knyttede data, der opbevares med henblik
på efterforskning og retsforfølgning af
terrorhandlinger, som reguleret i henhold til EU-retten eller
national ret.
30) Gennemsigtigheden af hostingtjenesteyderes politikker med
hensyn til terrorrelateret indhold er afgørende for at
øge deres ansvarlighed over for brugerne og styrke borgernes
tillid til det digitale indre marked. Hostingtjenesteydere, der har
iværksat tiltag eller har været forpligtet til at
iværksatte tiltag i medfør af denne forordning i et
givet kalenderår, bør offentliggøre
årlige gennemsigtighedsrapporter med oplysninger om de
tiltag, der er iværksat med hensyn til identifikation og
fjernelse af terrorrelateret indhold.
31) De kompetente myndigheder bør offentliggøre
årlige gennemsigtighedsrapporter med oplysninger om antallet
af påbud om fjernelse, antallet af tilfælde hvor et
påbud ikke blev efterkomme og antallet af afgørelser
vedrørende specifikke foranstaltninger, antallet af sager,
der har været genstand for administrativ eller retslig
prøvelse og antallet af afgørelser om
pålæggelse af sanktioner.
32) Retten til adgang til effektive retsmidler er
nedfældet i artikel 19 i traktaten om Den Europæiske
Union (TEU) og i artikel 47 i chartret. Enhver fysisk eller
juridisk person skal have adgang til effektive retsmidler ved den
kompetente nationale domstol til prøvelse af de
foranstaltninger, som træffes i medfør af denne
forordning, og som kan have negativ indvirkning på denne
person. Denne ret bør navnlig omfatte muligheden for, at
hostingtjenesteydere og indholdsleverandører reelt kan
gøre indsigelse mod påbud om fjernelse eller
eventuelle afgørelser, der følger af kontrollen af
påbud om fjernelse i henhold til denne forordning, ved en ret
i den medlemsstat, hvis kompetente myndigheder har udstedt
påbuddet om fjernelse eller truffet afgørelsen, samt
for, at hostingtjenesteydere reelt kan gøre indsigelse mod
en afgørelse om specifikke foranstaltninger eller sanktioner
ved en ret i den medlemsstat, hvis kompetente myndighed har truffet
den pågældende afgørelse.
33) Klageprocedurer udgør en nødvendig
sikkerhedsforanstaltning mod den fejlagtige fjernelse af eller
deaktivering af adgang til indhold online, hvor sådant
indhold er beskyttet under ytrings- og informationsfriheden.
Hostingtjenesteydere bør derfor etablere brugervenlige
klagemekanismer og sikre, at klager håndteres hurtigt og i
fuld gennemsigtighed over for indholdsleverandøren. Kravet
om, at hostingtjenesteyderen skal genindsætte indhold, der
ved en fejl er blevet fjernet, eller hvortil adgangen ved en fejl
er blevet deaktiveret, bør ikke påvirke
hostingtjenesteyderens mulighed for at håndhæve sine
vilkår og betingelser.
34) Effektiv retsbeskyttelse i overensstemmelse med artikel 19 i
TEU og artikel 47 i chartret kræver, at
indholdsleverandører kan få kendskab til
årsagerne til, at det indhold, som de har leveret, er blevet
fjernet eller hvortil adgangen er blevet deaktiveret.
Hostingtjenesteyderen bør med henblik herpå stille
oplysninger til rådighed for indholdsleverandøren,
så vedkommende kan gøre indsigelse mod fjernelsen
eller deaktiveringen. Alt efter omstændighederne kunne
hostingtjenesteydere erstatte det indhold, der er er blevet fjernet
eller hvortil adgangen er blevet deaktiveret med en besked om, at
indholdet er blevet fjernet eller deaktiveret i overensstemmelse
med denne forordning. Yderligere oplysninger om årsagerne til
fjernelsen eller deaktiveringen og om retsmidlerne
vedrørende fjernelsen eller deaktiveringen bør gives
på anmodning fra indholdsleverandøren. Hvor de
kompetente myndigheder beslutter, at det af hensyn til den
offentlige sikkerhed, herunder i forbindelse med en efterforskning,
er upassende eller kontraproduktivt at underrette
indholdsleverandøren direkte om fjernelsen eller
deaktiveringen, bør de oplyse hostingtjenesteyderen
herom.
35) Medlemsstaterne bør med henblik på denne
forordning udpege kompetente myndigheder. Dette bør ikke
nødvendigvis indebære, at der skal oprettes en ny
myndighed, og det bør være muligt at tildele et
eksisterende organ de i denne forordning fastsatte opgaver. Denne
forordning bør kræve, at der udpeges myndigheder, som
har kompetence til at udstede påbud om fjernelse, kontrollere
påbud om fjernelse, føre tilsyn med specifikke
foranstaltninger og pålægge sanktioner, idet det
bør være muligt for hver enkelt medlemsstat at
afgøre antallet af kompetente myndigheder, der skal udpeges
og hvorvidt de er administrative, retshåndhævende eller
retslige. Medlemsstaterne bør sikre, at de kompetente
myndigheder varetager deres opgaver på en objektiv og
ikkediskriminerende måde og ikke søger eller modtager
instrukser fra noget andet organ i forbindelse med udøvelsen
af de opgaver, som de får tildelt i medfør af denne
forordning. Dette bør ikke være til hinder for, at der
kan føres tilsyn i overensstemmelse med national
forfatningsret. Medlemsstaterne bør give Kommissionen
meddelelse om de kompetente myndigheder, der udpeges i henhold til
denne forordning, og Kommissionen bør offentliggøre
et onlineregister over de kompetente myndigheder. Dette
onlineregister bør være lettilgængeligt,
så hostingtjenesteyderne nemt og hurtigt kan kontrollere
autenticiteten af påbud om fjernelse.
36) Med henblik på at undgå dobbeltarbejde og
eventuelle forstyrrelser af efterforskninger og for at minimere
byrden for de berørte hostingtjenesteydere bør de
kompetente myndigheder udveksle oplysninger koordinere og
samarbejde med hinanden og, hvor det er relevant, med Europol,
inden de udsteder påbud om fjernelse. Når der
træffes afgørelse om, hvorvidt der skal udstedes et
påbud om fjernelse, bør den kompetente myndighed tage
behørigt hensyn til alle indberetninger om forstyrrelser af
efterforskningsmæssige interesser (dekonfliktion). Hvor en
kompetent myndighed underrettes af en kompetent myndighed i en
anden medlemsstat om et eksisterende påbud om fjernelse,
bør den ikke udstede et påbud om fjernelse, der
omhandler samme genstand. I gennemførelsen af bestemmelserne
i denne forordning kunne Europol yde støtte i
overensstemmelse med sit nuværende mandat og den
gældende retlige ramme.
37) For at sikre effektiv og tilstrækkeligt
sammenhængende gennemførelse af specifikke
foranstaltninger, som iværksættes af
hostingtjenesteydere, bør de kompetente myndigheder
koordinere og samarbejde med hinanden vedrørende
udvekslinger med hostingtjenesteydere med hensyn til et påbud
om fjernelse og identifikation, gennemførelse og vurdering
af specifikke foranstaltninger. Koordination og samarbejde er
også nødvendige med hensyn til andre foranstaltninger
til gennemførelse af denne forordning, herunder
vedrørende vedtagelsen af regler om sanktioner og om
pålæggelse af sanktioner. Kommissionen bør lette
sådan koordinering og samarbejde.
38) Det er afgørende, at den kompetente myndighed i den
medlemsstat, som er ansvarlig for at pålægge
sanktioner, er fuldt ud oplyst om udstedelsen af påbud om
fjernelse og om de efterfølgende udvekslinger mellem
hostingtjenesteyderen og de kompetente myndigheder i andre
medlemsstater. Med henblik herpå bør medlemsstaterne
tilvejebringe passende og sikre kommunikationskanaler og
-mekanismer, som muliggør rettidig deling af relevante
oplysninger.
39) For at fremme hurtig udveksling mellem kompetente
myndigheder såvel som med hostingtjenesteydere og for at
undgå dobbeltarbejde bør medlemsstaterne opfordres til
at gøre brug af de særlige værktøjer, som
Europol har udviklet, såsom applikationen til administration
af internetindberetning eller senere udgaver heraf.
40) Indberetninger fra medlemsstater og Europol har vist sig at
være et effektivt og hurtigt middel til at øge
hostingtjenesteyderes kendskab til specifikt indhold til
rådighed gennem deres tjenester og sætte dem i stand
til hurtigt at skride ind. Sådanne indberetninger, som er en
mekanisme hvor hostingtjenesteydere gøres bekendt med
oplysninger, der kunne betragtes som værende terrorrelateret
indhold, og derefter frivilligt kan vurdere, hvorvidt indholdet er
i overensstemmelse med deres egne vilkår og betingelser,
bør forblive tilgængelig som supplement til
påbud om fjernelse. Hostingtjenesteyderen træffer den
endelige afgørelse om, hvorvidt oplysningerne skal fjernes,
fordi de er uforenelige med dens vilkår og betingelser. Denne
forordning bør ikke berøre Europols mandat som
fastlagt i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU)
2016/79411). Intet i
nærværende forordning bør således
forstås som at udelukke, at medlemsstaterne og Europol
anvender indberetninger som et instrument til at håndtere
terrorrelateret indhold online.
41) I betragtning af de særligt alvorlige konsekvenser af
noget terrorrelateret indhold online bør
hostingtjenesteyderne omgående underrette de relevante
myndigheder i den berørte medlemsstat eller de kompetente
myndigheder i den medlemsstat, hvor de er etableret eller har en
retlig repræsentant, om terrorrelateret indhold, der
indebærer overhængende livsfare eller en formodet
terrorhandling. For at sikre proportionalitet bør denne
forpligtelse være begrænset til terrorhandlinger som
defineret i artikel 3, stk. 1, i direktiv (EU) 2017/541. Denne
forpligtelse til underretning bør ikke indebære, at
hostingtjenesteyderne er forpligtet til aktivt at søge efter
beviser vedrørende en sådan overhængende
livsfare eller en formodet terrorhandling. Den berørte
medlemsstat bør forstås som den medlemsstat, som har
jurisdiktion med hensyn til efterforskning og
retsforfølgning af disse terrorhandlinger på grundlag
af gerningsmandens eller det potentielle offers nationalitet, eller
hvor målet for terrorhandlingen befinder sig. I
tvivlstilfælde bør hostingtjenesteyderne sende
oplysningerne til Europol, som i overensstemmelse med sit mandat
bør iværksætte de relevante opfølgende
tiltag, herunder ved at videresende disse oplysninger til de
relevante nationale myndigheder. Medlemsstaternes kompetente
myndigheder bør have lov til at anvende sådanne
oplysninger til at træffe efterforskningsforanstaltninger i
henhold til EU-retten eller national ret.
42) Hostingtjenesteyderne bør udpege eller etablere
kontaktpunkter for at fremme en hurtig behandling af påbud om
fjernelse. Kontaktpunktet bør kun tjene operationelle
formål. Kontaktpunktet bør bestå af
særlige midler, interne eller eksterne, der muliggør
elektronisk fremsendelse af påbud om fjernelse, og af
tekniske og menneskelige ressourcer, der muliggør hurtig
behandling heraf. Det er ikke nødvendigt, at kontaktpunktet
befinder sig i Unionen. Hostingtjenesteyderen bør frit kunne
bruge et eksisterende kontaktpunkt med henblik på denne
forordning, forudsat at kontaktpunktet er i stand til at
udføre de i denne forordning fastsatte funktioner. Med
henblik på at sikre, at terrorrelateret indhold fjernes eller
at adgangen dertil deaktiveres inden for en time efter modtagelsen
af påbuddet om fjernelse, bør kontaktpunkter, der
hører til hostingtjenesteydere, som eksponeres for
terrorrelateret indhold, til enhver tid være
tilgængelige. Oplysningerne om kontaktpunktet bør
omfatte oplysninger om, hvilket sprog den kan kontaktes på.
For at lette kommunikationen mellem hostingtjenesteyderne og de
kompetente myndigheder opfordres hostingtjenesteyderne til at
muliggøre kommunikation på et af EU-institutionernes
officielle sprog, på hvilket deres vilkår og
betingelser foreligger.
43) Da der ikke findes et generelt krav til
hostingtjenesteyderne om at sikre en fysisk tilstedeværelse i
Unionen, er der behov for at skabe klarhed om, under hvilken
medlemsstats jurisdiktion en hostingtjenesteyder, der udbyder
tjenester i Unionen, hører. Generelt hører
hostingtjenesteyderen under jurisdiktionen i den medlemsstat, hvor
den har sit hovedsæde, eller hvor dens retlige
repræsentant har ophold eller er etableret. Dette bør
ikke berøre de bestemmelser om kompetence, der er fastsat
med henblik på påbud om fjernelse og afgørelser,
der følger af kontrollen af påbud om fjernelse i
henhold til denne forordning. Med hensyn til hostingtjenesteydere,
som ikke er etableret i Unionen, og som ikke har udpeget en retlig
repræsentant, bør enhver medlemsstat desuagtet have
jurisdiktion og derfor mulighed for at pålægge
sanktioner under forudsætning af, at ne bis in
idem-princippet overholdes.
44) Hostingtjenesteydere, som ikke er etableret i Unionen,
bør skriftligt udpege en retlig repræsentant for at
sikre overholdelse og håndhævelse af forpligtelserne i
denne forordning. Det bør være muligt for
hostingtjenesteydere at udpege, med henblik på denne
forordning, en retlig repræsentant, der allerede er udpeget
til andre formål, forudsat at denne retlige
repræsentant er i stand til at udføre de opgaver, der
er fastsat i denne forordning. Den retlige repræsentant
bør have beføjelse til at agere på vegne af
hostingtjenesteyderen.
45) Sanktioner er nødvendige for at sikre, at
hostingtjenesteyderne på effektiv vis gennemfører
denne forordning. Medlemsstaterne bør vedtage regler om
sanktioner, der kan være af administrativ eller strafferetlig
karakter, samt, hvor det er hensigtsmæssigt,
bøderetningslinjer. Manglende overholdelse i enkeltsager
kunne være underlagt sanktioner med respekt af ne bis in
idem-princippet og proportionalitetsprincippet, og idet det sikres,
at sådanne sanktioner tager højde for systematisk
forsømmelse. Sanktioner kunne antage forskellige former,
herunder formelle advarsler i tilfælde af mindre
overtrædelser eller økonomiske sanktioner i
forbindelse med mere alvorlige eller systematiske
overtrædelser. Der bør pålægges
særligt alvorlige sanktioner i tilfælde, hvor
hostingtjenesteyderen systematisk eller vedvarende undlader at
fjerne eller deaktivere adgangen til terrorrelateret indhold inden
for en time efter modtagelse af et påbud om fjernelse. For at
sikre retssikkerheden bør denne forordning fastsætte
hvilke overtrædelser, der er underlagt sanktioner og hvilke
omstændigheder, der er relevante for vurderingen af typen og
omfanget af sådanne sanktioner Når det afgøres,
hvorvidt der skal pålægges økonomiske
sanktioner, bør der tages behørigt hensyn til
hostingtjenesteyderens finansielle ressourcer. Desuden bør
den kompetente myndighed tage hensyn til, om hostingtjenesteyderen
er en nyetableret virksomhed eller en mikrovirksomhed eller en
lille eller mellemstor virksomhed som defineret i Kommissionens
henstilling 2003/361/EF12). Der
bør tages hensyn til andre omstændigheder, såsom
hvorvidt hostingtjenesteyderens adfærd objektivt set var
uforsigtig eller forkastelig, eller hvorvidt overtrædelsen
blev begået uagtsomt eller forsætligt. Medlemsstaterne
bør sikre, at sanktionerne pålagt for
overtrædelse af denne forordning ikke tilskynder til
fjernelse af materiale, som ikke er terrorrelateret indhold.
46) Anvendelsen af standardiserede formularer letter samarbejdet
og informationsudvekslingen mellem de kompetente myndigheder og
hostingtjenesteydere og gør det muligt for dem at
kommunikere hurtigere og mere effektivt. Det er særlig
vigtigt at sikre, at der skrides hurtigt til handling efter
modtagelse af et påbud om fjernelse. Formularer mindsker
udgifterne til oversættelse og bidrager til en højere
standard for proceduren. Feedbackformularerne giver mulighed for en
standardiseret informationsudveksling og er særlig vigtige,
hvor hostingtjenesteyderne ikke er i stand til at efterkomme
påbuddet om fjernelse. Autentificerede transmissionskanaler
kan garantere påbuddets autenticitet, herunder
nøjagtigheden af datoen og tidspunktet for afsendelse og
modtagelse af påbuddet.
47) For at muliggøre hurtige ændringer, hvor det er
nødvendigt, af indholdet af de formularer, der skal anvendes
med henblik på denne forordning, bør beføjelsen
til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i
overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den
Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt
angår ændring bilagene til denne forordning. For at
kunne tage højde for den teknologiske udvikling og den
dertil knyttede retlige ramme bør Kommissionen ligeledes
tillægges beføjelse til at vedtage delegerede
retsakter med henblik på at supplere denne forordning med
tekniske krav til de elektroniske midler, som de kompetente
myndigheder skal anvende til at fremsende påbud om fjernelse.
Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører
relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder
på ekspertniveau, og at disse høringer
gennemføres i overensstemmelse med principperne i den
interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om bedre lovgivning13). For at
sikre lige deltagelse i forberedelsen af delegerede retsakter
modtager Europa-Parlamentet og Rådet navnlig alle dokumenter
på samme tid som medlemsstaternes eksperter, og deres
eksperter har systematisk adgang til møder i Kommissionens
ekspertgrupper, der beskæftiger sig med forberedelse af
delegerede retsakter.
48) Medlemsstaterne bør indhente oplysninger om
gennemførelse af denne forordning. Det bør være
muligt for medlemsstaterne at anvende hostingtjenesteydernes
gennemsigtighedsrapporter og, hvor det er nødvendigt,
supplere dem med mere detaljerede oplysninger såsom deres
egne gennemsigtighedsrapporter i medfør af denne forordning.
Der bør fastlægges et detaljeret program for
overvågning af forordningens output, resultater og
virkninger, der kan lægge til grund for en evaluering af
gennemførelsen af denne forordning.
49) På grundlag af resultaterne og konklusionerne i
gennemførelsesrapporten og udfaldet af overvågningen
bør Kommissionen foretage en evaluering af denne forordning
senest tre år efter dagen for dens ikrafttræden.
Evalueringen bør være baseret på kriterierne
effektivitet, nødvendighed, virkningsfuldhed,
proportionalitet, relevans, sammenhæng og merværdi for
Unionen. Den bør vurdere, hvordan de forskellige
operationelle og tekniske foranstaltninger fastsat i forordningen
fungerer, herunder foranstaltningernes effektivitet med hensyn til
at forbedre afsløring, identifikation og fjernelse af
terrorrelateret indhold online, sikkerhedsforanstaltningernes
effektivitet og virkningerne på potentielt berørte
grundlæggende rettigheder, såsom ytrings- og
informationsfriheden, herunder mediefriheden og -pluralismen,
friheden til at oprette og drive egen virksomhed, retten til
privatliv og retten til beskyttelsen af personoplysninger.
Kommissionen bør også vurdere virkningerne på
tredjeparters potentielt berørte interesser.
50) Målet for denne forordning, nemlig at sikre et
velfungerende digitalt indre marked ved at håndtere
udbredelsen af terrorrelateret indhold online, kan ikke i
tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, men kan
på grund af dens omfang og virkninger bedre nås
på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i
overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i TEU.
I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf.
nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end
hvad der er nødvendigt for at nå dette mål -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
AFDELING
I
ALMINDELIGE
BESTEMMELSER
Artikel
1
Genstand og
anvendelsesområde
1. Denne forordning fastlægger ensartede regler til
håndtering af misbrug af hostingtjenester til udbredelse af
terrorrelateret indhold online til offentligheden, navnlig om:
a) den rimelige og forholdsmæssige rettidige omhu, som
hostingtjenesteydere skal udvise for at håndtere udbredelsen
af terrorrelateret indhold til offentligheden via deres tjenester
og, hvor det er nødvendigt, sikre hurtig fjernelse af eller
deaktivering af adgang til sådant indhold
b) foranstaltningerne, som medlemsstaterne i overensstemmelse
med EU-retten og med forbehold af passende
sikkerhedsforanstaltninger til beskyttelse af grundlæggende
rettigheder, særlig ytrings- og informationsfriheden i et
åbent og demokratisk samfund, skal gennemføre for
at
i) identificere og sikre hostingtjenesteydernes hurtige
fjernelse af terrorrelateret indhold og
ii) lette samarbejdet blandt medlemsstaternes kompetente
myndigheder, hostingtjenesteydere og, hvor det er relevant,
Europol.
2. Denne forordning finder anvendelse på
hostingtjenesteydere, der udbyder tjenester i Unionen, uanset hvor
deres hovedsæde er beliggende, i det omfang de udbreder
oplysninger til offentligheden.
3. Materiale, som udbredes til
offentligheden til uddannelsesmæssige, journalistiske,
kunstneriske eller forskningsmæssige formål eller med
henblik på at forebygge eller bekæmpe terrorisme,
herunder materiale, der er udtryk for polemiske eller
kontroversielle holdninger i den offentlige debat, betragtes ikke
som værende terrorrelateret indhold. En vurdering skal
fastslå det egentlige formål med denne udbredelse og
hvorvidt materialet udbredes til offentligheden til de nævnte
formål.
4. Denne forordning indebærer
ikke nogen ændring af pligten til at respektere de
rettigheder, friheder og principper, der er omhandlet i artikel 6 i
TEU, og finder anvendelse uden at det berører
grundlæggende principper vedrørende ytrings- og
informationsfriheden, herunder mediefriheden og -pluralismen.
5. Denne forordning berører
ikke direktiv 2000/31/EF og 2010/13/EU. For audiovisuelle
medietjenester som defineret i artikel 1, stk. 1, litra a), i
direktiv 2010/13/EU har direktiv 2010/13/EU forrang.
Artikel
2
Definitioner
1) »hostingtjenesteyder«: en udbyder af tjenester
som defineret i artikel 1, litra b), i Europa-Parlamentets og
Rådets direktiv (EU) 2015/153514), der
består i lagringen af oplysninger fra en
indholdsleverandør på dennes anmodning
2) »indholdsleverandør«: en bruger, der har
leveret oplysninger, som er eller har været lagret og udbredt
til offentligheden af en hostingtjenesteyder
3) »udbredelse til offentligheden «: at stille
oplysninger til rådighed for et potentielt ubegrænset
antal personer på anmodning fra en
indholdsleverandør
4) »udbyde tjenester i Unionen«: at gøre det
muligt for fysiske eller juridiske personer i en eller flere
medlemsstater at gøre brug af tjenester fra en
hostingtjenesteyder, som har en væsentlig tilknytning til
denne medlemsstat eller disse medlemsstater
5) »væsentlig tilknytning«: en
hostingtjenesteyders tilknytning til en eller fleres medlemsstater
som følge enten af, at den er etableret i Unionen, eller af
specifikke faktuelle kriterier såsom
a) at den har et betydeligt antal brugere af dens tjenester i en
eller flere medlemsstater eller
b) at den har målrettet sine aktiviteter mod en eller
flere medlemsstater
6) »terrorhandlinger«: lovovertrædelser som
defineret i artikel 3 i direktiv (EU) 2017/541
7) »terrorrelateret indhold«: et eller flere af de
følgende typer materiale, dvs. materiale der:
a) tilskynder til at begå en af de lovovertrædelser,
der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra a)-i), i direktiv (EU)
2017/541, hvor sådant materiale, direkte eller indirekte,
såsom ved forherligelse af terrorhandlinger, slår til
lyd for udførelse af terrorhandlinger, hvorved der skabes
fare for, at en eller flere af sådanne handlinger måtte
blive begået
b) hverver en person eller en gruppe af personer til at
begå eller medvirke til at begå en af de
lovovertrædelser, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra
a)-i), i direktiv (EU) 2017/541
c) hverver en person eller en gruppe af personer til at deltage
i en terrorgruppes aktiviteter som omhandlet i artikel 4, litra b),
i direktiv (EU) 2017/541
d) oplærer i fremstilling eller brug af
sprængstoffer, skydevåben eller andre våben eller
skadelige eller farlige stoffer eller i andre konkrete metoder
eller teknikker med henblik på at begå eller medvirke
til at begå en af de terrorhandlinger, der er omhandlet i
artikel 3, stk. 1, litra a)-i), i direktiv (EU) 2017/541
e) udgør en trussel om at begå en af de
lovovertrædelser, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra
a)-i), i direktiv (EU) 2017/541
8) »vilkår og betingelser«: alle vilkår,
betingelser og klausuler, uanset deres navn eller form, som
kontraktforholdet mellem en hostingtjenesteyder og dens brugere er
underlagt
9) »hovedsæde«: en hostingtjenesteyders
hovedkontor eller hjemsted, hvor de primære finansielle
funktioner og den operationelle kontrol udøves.
AFDELING
II
FORANSTALTNINGER
TIL AT HÅNDTERE UDBREDELSE AF TERRORRELATERET INDHOLD
ONLINE
Artikel
3
Påbud om
fjernelse
1. Enhver medlemsstats kompetente
myndighed har beføjelser til at udstede et påbud om
fjernelse, der kræver, at hostingtjenesteydere fjerner
terrorrelateret indhold eller deaktiverer adgangen til
terrorrelateret indhold i alle medlemsstater.
2. Hvor en kompetent myndighed ikke
tidligere har udstedt et påbud om fjernelse til en
hostingtjenesteyder, giver den denne hostingtjenesteyder
oplysninger om de gældende procedurer og frister mindst 12
timer, før den udsteder påbuddet om fjernelse.
Første afsnit finder ikke
anvendelse i behørigt begrundede nødsituationer.
3. Hostingtjenesteyderen skal
fjerne terrorrelateret indhold eller deaktivere adgangen til
terrorrelateret indhold i alle medlemsstater hurtigst muligt og
under alle omstændigheder inden for en time efter at have
modtaget påbuddet om fjernelse.
4. Kompetente myndigheder udsteder
påbud om fjernelse ved brug af formularen i bilag I.
Påbud om fjernelse skal indeholde følgende
elementer:
a) den kompetente myndighed der udsteder påbuddet om
fjernelses identifikationsdetaljer og denne kompetente myndigheds
autentifikation af påbuddet om fjernelse
b) en tilstrækkeligt detaljeret begrundelse af, hvorfor
indholdet betragtes som værende terrorrelateret indhold, og
en henvisning til den relevante type af terrorrelateret indhold,
der er omhandlet i artikel 2, nr. 7
c) en nøjagtig internetadresse (Uniform Resource Locator,
URL) og om nødvendigt supplerende oplysninger til
identifikation af det terrorrelaterede indhold
d) en henvisning til denne forordning som retsgrundlag for
påbuddet om fjernelse
e) dato, tidstempel og elektronisk signatur fra den kompetente
myndighed, der udsteder påbuddet om fjernelse
f) letforståelige oplysninger om hostingtjenesteyderens og
indholdsleverandørens klagemuligheder, herunder oplysninger
om muligheden for at klage til den kompetente myndighed og retslig
prøvelse samt klagefristerne
g) hvor det er nødvendigt og forholdsmæssigt,
afgørelsen om ikke at videregive oplysninger om fjernelsen
af eller deaktiveringen af adgang til det terrorrelaterede indhold
i overensstemmelse med artikel 11, stk. 3.
5. Den kompetente myndighed stiler
påbuddet om fjernelse til hostingtjenesteyderens
hovedsæde eller til dens retlige repræsentant udpeget i
overensstemmelse med artikel 17.
Denne kompetente myndighed
fremsender påbuddet om fjernelse til kontaktpunktet, der er
omhandlet i artikel 15, stk. 1, ved elektroniske midler, som er i
stand til at efterlade et skriftligt spor på en måde,
der gør det muligt at autentificere afsenderen, herunder
nøjagtigheden af datoen og tidspunktet for afsendelse og
modtagelse af påbuddet.
6. Hostingtjenesteyderen
underretter uden unødigt ophold ved hjælp af
formularen i bilag II den kompetente myndighed om, at det
terrorrelaterede indhold er blevet fjernet eller at adgangen til
det terrorrelaterede indhold er blevet deaktiveret i alle
medlemsstater, idet navnlig tidspunktet for denne fjernelse eller
deaktivering angives.
7. Hvis hostingtjenesteyderen ikke
kan efterkomme påbuddet om fjernelse grundet force majeure
eller faktisk umulighed, som ikke kan tilskrives
hostingtjenesteyderen, herunder af objektivt begrundede tekniske
eller operationelle årsager, oplyser den uden unødigt
ophold den kompetente myndighed, der udstedte påbuddet om
fjernelse, om årsagerne hertil ved hjælp af formularen
i bilag III.
Den frist, der er fastsat i stk. 3,
begynder at løbe, så snart årsagerne omhandlet i
dette stykkes første afsnit er ophørt.
8. Hvis hostingtjenesteyderen ikke
kan efterkomme påbuddet om fjernelse, fordi det indeholder
åbenbare fejl eller ikke indeholder tilstrækkelige
oplysninger til, at påbuddet kan efterkommes, underretter
hostingtjenesteyderen uden unødigt ophold den kompetente
myndighed, der udstedte påbuddet om fjernelse, og anmoder om
den nødvendige forklaring ved hjælp af formularen i
bilag III.
Den frist, der er fastsat i stk. 3,
begynder at løbe, så snart hostingtjenesteyderen
modtager den nødvendige forklaring.
9. Et påbud om fjernelse
bliver endeligt ved udløbet af klagefristen, såfremt
der ikke er iværksat nogen klage i overensstemmelse med
national ret, eller når det er blevet stadfæstet efter
en klage.
Når et påbud om
fjernelse bliver endeligt, underretter den kompetente myndighed,
som udstedte påbuddet om fjernelse, den i artikel 12, stk. 1,
litra c), omhandlede kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor
hostingtjenesteyderen har sit hovedsæde, eller hvor dens
retlige repræsentant har ophold eller er etableret,
herom.
Artikel
4
Procedure for
grænseoverskridende påbud om fjernelse
1. Udover hvad der gælder i
henhold til artikel 3, hvor hostingtjenesteyderen ikke har sit
hovedsæde eller sin retlige repræsentant i den
medlemsstat, hvor den kompetente myndighed, der har udstedt
påbuddet om fjernelse, er beliggende, fremsender denne
myndighed samtidig en kopi af påbuddet om fjernelse til den
kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor hostingtjenesteyderen
har sit hovedsæde eller hvor dens retlige repræsentant
har ophold eller er etableret.
2. Hvor en hostingtjenesteyder
modtager et påbud om fjernelse som omhandlet i denne artikel,
træffer den de foranstaltninger, der er fastsat i artikel 3,
samt de nødvendige foranstaltninger for at kunne
genindsætte indholdet eller genaktivere adgangen dertil i
overensstemmelse med nærværende artikels stk. 7.
3. Den kompetente myndighed i den
medlemsstat, hvor hostingtjenesteyderen har sit hovedsæde
eller hvor dens retlige repræsentant har ophold eller er
etableret, kan af egen drift inden for 72 time efter modtagelse af
kopien af påbuddet om fjernelse i overensstemmelse med stk. 1
kontrollere påbuddet om fjernelse for at fastslå, om
det udgør en alvorlig eller åbenbar overtrædelse
af denne forordning eller de grundlæggende rettigheder og
friheder, der er sikret ved chartret.
Hvor den konstaterer en
overtrædelse, vedtager den inden for samme periode en
begrundet afgørelse herom.
4. Hostingtjenesteydere og
indholdsleverandører har ret til inden for 48 timer efter
modtagelse enten af et påbud om fjernelse eller af
oplysninger i medfør af artikel 11, stk. 2, at indgive en
begrundet anmodning til den kompetente myndighed i den medlemsstat,
hvor hostingtjenesteyderen har sit hovedsæde, eller hvor dens
retlige repræsentant har ophold eller er etableret, om at
kontrollere påbuddet om fjernelse som omhandlet i
nærværende artikels stk. 3, første afsnit.
Den kompetente myndighed
træffer indenfor 72 timer efter modtagelse af anmodningen en
begrundet afgørelse efter at have kontrolleret
påbuddet om fjernelse med angivelse af dens konklusioner om,
hvorvidt der er tale om en overtrædelse.
5. Den kompetente myndighed
underretter, før den træffer en afgørelse i
medfør af stk. 3, andet afsnit, eller en afgørelse om
en overtrædelse i medfør af stk. 4, andet afsnit, den
kompetente myndighed, der udstedte påbuddet om fjernelse, om
sin hensigt om at træffe afgørelsen og om grundene
hertil.
6. Hvor den kompetente myndighed i
den medlemsstat, hvor hostingtjenesteyderen har sit hovedsæde
eller dens retlige repræsentant har ophold eller er
etableret, træffer en begrundet afgørelse i
overensstemmelse med denne artikels stk. 3 eller 4, meddeler den
straks denne afgørelse til den kompetente myndighed, der
udstedte påbuddet om fjernelse, hostingtjenesteyderen,
indholdsleverandøren, der anmodede om kontrol i
medfør af denne artikels stk. 4, og, i overensstemmelse med
artikel 14, Europol. Hvor afgørelsen fastslår, at der
er tale en overtrædelse i medfør af denne artikels
stk. 3 eller 4, ophører påbuddet om fjernelse med at
have retsvirkninger.
7. Efter modtagelse af en
afgørelse, der fastslår en overtrædelse, meddelt
i overensstemmelse med stk. 6 genindsætter den
pågældende hostingtjenesteyder omgående indholdet
eller genaktiverer adgangen dertil, uden at dette berører
muligheden for at håndhæve dens vilkår og
betingelser i overensstemmelse med EU-retten og national ret.
Artikel
5
Specifikke
foranstaltninger
1. En hostingtjenesteyder, der
eksponeres for terrorrelateret indhold som omhandlet i stk. 4,
medtager, hvor det er relevant, i sine vilkår og betingelser
bestemmelser til håndtering af misbrug af dets tjenester til
udbredelse af terrorrelateret indhold til offentligheden og
anvender disse bestemmelser.
Den skal gøre dette på
en omhyggelig, forholdsmæssig og ikkediskriminerende
måde under behørigt hensyn under alle
omstændigheder til brugernes grundlæggende rettigheder
og navnlig den grundlæggende betydning af ytrings- og
informationsfriheden i et åbent og demokratisk samfund med
henblik på at undgå at fjerne materiale, som ikke er
terrorrelateret indhold.
2. En hostingtjenesteyder, der
eksponeres for terrorrelateret indhold som omhandlet i stk. 4,
træffer specifikke foranstaltninger til beskyttelse af sine
tjenester mod udbredelse af terrorrelateret indhold til
offentligheden.
Valget af specifikke
foranstaltninger forbliver hostingtjenesteyderens beslutning.
Sådanne foranstaltninger kan indebære en eller flere af
de følgende:
a) passende tekniske og operationelle foranstaltninger eller
kapaciteter såsom passende personale eller tekniske midler
til at identificere og hurtigt fjerne eller deaktivere adgangen til
terrorrelateret indhold
b) lettilgængelige og brugervenlige mekanismer, som
brugere kan benytte til at indberette eller markere formodet
terrorrelateret indhold til hostingtjenesteyderen
c) alle andre mekanismer, der kan øge kendskabet til
terrorrelateret indhold på dens tjenester, såsom
mekanismer til brugermoderation
d) enhver anden foranstaltning, som hostingtjenesteyderen finder
hensigtsmæssig til at håndtere forekomsten af
terrorrelateret indhold på sine tjenester.
3. Specifikke foranstaltninger skal opfylde samtlige
følgende krav:
a) de skal være effektive med hensyn til at afbøde
graden af eksponering på hostingtjenesteyderens tjenester for
terrorrelateret indhold
b) de skal være målrettede og forholdsmæssige,
idet der navnlig tages hensyn til, hvor alvorlig graden af
eksponering på hostingtjenesteyderens tjenester for
terrorrelateret indhold er, samt de tekniske og operationelle
kapaciteter, den finansielle styrke, antal brugere af
hostingtjenesteyderens tjenester og den mængde indhold, de
leverer
c) de skal anvendes under fuld hensyntagen til brugernes
rettigheder og legitime interesser, navnlig brugernes
grundlæggende rettigheder vedrørende ytrings- og
informationsfrihed, respekt for privatlivet og beskyttelse af
personoplysninger
d) de skal anvendes på en omhyggelig og
ikkediskriminerende måde.
Hvor de specifikke foranstaltninger omfatter brugen af tekniske
foranstaltninger, skal der træffes passende og effektive
sikkerhedsforanstaltninger, navnlig gennem menneskeligt tilsyn og
kontrol, for at sikre nøjagtighed og undgå fjernelse
af materiale, der ikke er terrorrelateret indhold.
4. En hostingtjenesteyder er eksponeret for terrorrelateret
indhold, hvor den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor
hostingtjenesteyderen har sit hovedsæde eller hvor dens
repræsentant har ophold eller er etableret, har
a) truffet en afgørelse baseret på objektive
faktorer, såsom at hostingtjenesteyderen inden for de seneste
12 måneder har modtaget to eller flere endelige påbud
om fjernelse, der konstaterer, at hostingtjenesteyderen er
eksponeret for terrorrelateret indhold og
b) underrettet hostingtjenesteyderen om den i litra a)
omhandlede afgørelse.
5. Efter at have modtaget en
afgørelse som omhandlet i stk. 4 eller, hvor det relevant, i
stk. 6, aflægger hostingtjenesteyderen rapport til den
kompetente myndighed om de specifikke foranstaltninger, som den har
truffet, og som den agter at træffe for at overholde stk. 2
og 3. Den gør dette senest tre måneder efter
modtagelsen af afgørelsen og derefter hvert år. Denne
forpligtelse ophører, når den kompetente myndighed
efter en anmodning i medfør af stk. 7 har afgjort, at
hostingtjenesteyderen ikke længere er eksponeret for
terrorrelateret indhold.
6. Hvor den kompetente myndighed
på grundlag af de i stk. 5 omhandlede rapporter og, hvor det
er relevant, andre objektive faktorer finder, at de specifikke
foranstaltninger, som er truffet, ikke overholder stk. 2 og 3,
retter denne kompetente myndighed en afgørelse til
hostingtjenesteyderen, hvori den pålægges at
træffe de nødvendige foranstaltninger, for at sikre,
at stk. 2 og 3 overholdes.
Hostingtjenesteyderen kan beslutte,
hvilken type specifik foranstaltning vedkommende vil
træffe.
7. En hostingtjenesteyder kan til
enhver tid anmode den kompetente myndighed om at genoptage en
afgørelse, som omhandlet i stk. 4 eller 6 og, hvor det er
relevant, ændre eller tilbagekalde den.
Den kompetente myndighed
træffer senest tre måneder efter modtagelsen af
anmodningen en begrundet afgørelse om anmodningen baseret
på objektive faktorer og underretter hostingtjenesteyderen om
denne afgørelse.
8. Ethvert krav om at træffe
specifikke foranstaltninger berører ikke artikel 15, stk. 1,
i direktiv 2000/31/EF og medfører hverken en generel
forpligtelse for hostingtjenesteydere til at overvåge de
oplysninger, som de fremsender eller lagrer, eller en generel
forpligtelse til aktivt at undersøge forhold eller
omstændigheder, der tyder på ulovlig virksomhed.
Ethvert krav om at træffe
specifikke foranstaltninger omfatter ikke en forpligtelse for
hostingtjenesteyderen til at anvende automatiserede
værktøjer.
Artikel
6
Opbevaring af
indhold og dertil knyttede data
1. Hostingtjenesteydere opbevarer
det terrorrelaterede indhold, som er blevet fjernet eller hvortil
adgang er blevet deaktiveret som følge af et påbud om
fjernelse eller af specifikke foranstaltninger i medfør af
artikel 3 eller 5, samt eventuelt dertil knyttede data, som er
blevet fjernet som konsekvens af fjernelsen af sådant
terrorrelaterede indhold, som er nødvendig for:
a) administrativ eller retslig prøvelse eller behandling
af klager i henhold til artikel 10 over en afgørelse om
fjernelse eller deaktivering af adgang til terrorrelateret indhold
og dertil knyttede data eller
b) forebyggelse, afsløring, efterforskning og
retsforfølgning af terrorhandlinger.
2. Det terrorrelaterede indhold og
de dertil knyttede data som omhandlet i stk. 1 opbevares i seks
måneder fra fjernelsen eller deaktiveringen. På
anmodning fra den kompetente myndighed eller domstol opbevares det
terrorrelaterede indhold i en yderligere fastsat periode, alene
hvis og så længe det er nødvendig for verserende
administrativ eller retslig prøvelse som omhandlet i stk. 1,
litra a).
3. Hostingtjenesteyderne sikrer, at
det terrorrelaterede indhold og de dertil knyttede data, der
opbevares i medfør af stk. 1, er omfattet af passende
tekniske og organisatoriske sikkerhedsforanstaltninger.
Disse tekniske og organisatoriske
sikkerhedsforanstaltninger skal sikre, at det opbevarede
terrorrelaterede indhold og de dertil knyttede data kun
tilgås og bruges til de formål, der er omhandlet i stk.
1, og at der er et højt sikkerhedsniveau for opbevaringen af
de berørte personoplysninger. Hostingtjenesteydere reviderer
og ajourfører disse foranstaltninger, hvor det er
nødvendigt.
AFDELING
III
SIKKERHEDSFORANSTALTNINGER OG ANSVARLIGHED
Artikel
7
Hostingtjenesteyderes forpligtelser vedrørende
gennemsigtighed
1. Hostingtjenesteyderne
fastsætter tydeligt i deres vilkår og betingelser deres
politik for at håndtere udbredelsen af terrorrelateret
indhold, herunder, hvor det er hensigtsmæssigt, en
meningsfuld beskrivelse af de specifikke foranstaltningers
funktionsmåde, herunder, hvor det er relevant, anvendelsen af
automatiserede værktøjer.
2. En hostingtjenesteyder, der har
iværksat tiltag for at håndtere udbredelsen af
terrorrelateret indhold eller har været forpligtet til at
iværksatte tiltag i medfør af denne forordning i et
givet kalenderår, offentliggør en
gennemsigtighedsrapport om disse tiltag i den
pågældende år. Den offentliggør denne
rapport inden den 1. marts det følgende år.
3. Gennemsigtighedsrapporter
indeholder mindst følgende oplysninger:
a) oplysninger om hostingtjenesteyderens foranstaltninger for
så vidt angår identifikation og fjernelse af eller
deaktivering af adgang til terrorrelateret indhold
b) oplysninger om hostingtjenesteyderens foranstaltninger for at
forhindre, at materiale, der tidligere er blevet fjernet, eller
hvortil adgangen er blevet deaktiveret, fordi det blev anset for at
være terrorrelateret indhold, navnlig hvor der er anvendt
automatiserede værktøjer, atter vises online
c) antallet af indslag med terrorrelaterede indhold, der er
fjernet, eller hvortil adgangen er blevet deaktiveret som
følge af påbud om fjernelse eller specifikke
foranstaltninger, og antallet af påbud om fjernelse, hvor
indholdet ikke er blevet fjernet eller adgangen dertil ikke er
blevet deaktiveret i medfør af artikel 3, stk. 7,
første afsnit, og artikel 3, stk. 8, først afsnit,
samt begrundelsen herfor
d) antallet og udfaldet af klager, som hostingtjenesteyderen har
behandlet i overensstemmelse med artikel 10
e) antallet og udfaldet af sager om administrativ eller retslig
prøvelse, der er indbragt af hostingtjenesteyderen
f) antallet af tilfælde, hvor det blev krævet, at
hostingtjenesteyderen genindsatte indhold eller genaktiverede
adgang dertil som følge af sager om administrativ eller
retslig prøvelse
g) antallet af tilfælde, hvor hostingtjenesteyderen
genindsatte indhold eller genaktiverede adgangen dertil efter en
klage fra indholdsleverandøren.
Artikel
8
De kompetente
myndigheders gennemsigtighedsrapporter
1. De kompetente myndigheder
offentliggør årlige gennemsigtighedsrapporter om deres
aktiviteter i henhold til denne forordning. Disse rapporter skal
mindst indeholde følgende oplysninger om det givne
kalenderår:
a) antallet af påbud om fjernelse, der er udstedt i
henhold til artikel 3, der angiver antallet af påbud om
fjernelse omfattet af artikel 4, stk. 1, antallet af påbud om
fjernelse kontrolleret i henhold til artikel 4, og oplysninger om,
hvordan de berørte hostingtjenesteydere har
gennemført disse påbud om fjernelse, herunder antallet
af sager, hvor terrorrelateret indhold blev fjernet eller adgang
dertil blev deaktiveret og antallet af sager, hvor terrorrelateret
indhold ikke blev fjernet eller adgang dertil ikke blev
deaktiveret
b) antallet af afgørelser, der er truffet i medfør
af artikel 5, stk. 4, 6 eller 7, og oplysninger om, hvordan
hostingtjenesteyderne har gennemført disse
afgørelser, herunder en beskrivelse af de specifikke
foranstaltninger
c) antallet af sager, hvor påbud om fjernelse og
afgørelser truffet i overensstemmelse med artikel 5, stk. 4
og 6, var genstand for administrativ eller retslig prøvelse
og oplysninger om udfaldet af de pågældende sager
d) antallet af afgørelser om pålæggelse af
sanktioner i medfør af artikel 18 og en beskrivelse af den
pålagte sanktionstype.
2. De i stk. 1 omhandlede årlige gennemsigtighedsrapporter
må ikke indeholde oplysninger, der kan skade
igangværende aktiviteter til forebyggelse, afsløring,
efterforskning eller retsforfølgning af terrorhandlinger
eller nationale sikkerhedsinteresser.
Artikel
9
Retsmidler
1. Hostingtjenesteydere, der har
modtaget et påbud om fjernelse udstedt i medfør af
artikel 3, stk. 1, eller en afgørelse i medfør af
artikel 4, stk. 4, eller artikel 5, stk. 4, 6 eller 7, skal have
adgang til effektive retsmidler. Denne ret omfatter retten til at
gøre indsigelse mod et sådant påbud om fjernelse
ved domstolene i den medlemsstat, hvor den kompetente myndighed,
der har udstedt påbuddet om fjernelse, er beliggende, og
retten til at gøre indsigelse mod afgørelsen i
medfør af artikel 4, stk. 4, eller artikel 5, stk. 4, 6
eller 7, ved domstolene i den medlemsstat, hvor den kompetente
myndighed, der har truffet afgørelsen, er beliggende.
2. Indholdsleverandører,
hvis indhold er blevet fjernet, eller hvortil adgangen er blevet
deaktiveret som følge af et påbud om fjernelse, har
adgang til effektive retsmidler. Denne ret omfatter retten til at
gøre indsigelse mod et påbud om fjernelse, der er
udstedt i medfør af artikel 3, stk. 1, ved domstolene i den
medlemsstat, hvor den kompetente myndighed, der har udstedt
påbuddet om fjernelse, er beliggende, og retten til at
gøre indsigelse mod en afgørelse i medfør af
artikel 4, stk. 4, ved domstolene i den medlemsstat, hvor den
kompetente myndighed, der har truffet afgørelsen, er
beliggende.
3. Medlemsstaterne skal
fastsætte effektive procedurer for udøvelsen af
rettighederne i denne artikel.
Artikel
10
Klagemekanismer
1. Hver hostingtjenesteyder
indfører en effektiv og tilgængelig mekanisme, som
gør det muligt for indholdsleverandører, hvor deres
indhold er blevet fjernet eller hvortil adgangen er blevet
deaktiveret som følge af specifikke foranstaltninger i
medfør af artikel 5, at indgive en klage over denne
fjernelse eller deaktivering med anmodning om genindsættelse
af det fjernede indholdet eller adgangen dertil.
2. Hver hostingtjenesteyder
undersøger hurtigt samtlige klager, som den modtager gennem
den i stk. 1 omhandlede mekanisme, og genindsætter indholdet
eller adgangen dertil uden unødigt ophold, hvor dets
fjernelse eller deaktivering af adgang dertil var uberettiget. Den
underretter klageren om udfaldet af klagen senest to uger efter
modtagelsen heraf.
Hvor klagen afvises, giver
hostingtjenesteyderen en begrundelses for sin afgørelse til
klageren.
Genindsættelse af indhold
eller af adgangen dertil udelukker ikke yderligere administrativ
eller retslig prøvelse af hostingtjenesteyderens eller den
kompetente myndigheds afgørelse.
Artikel
11
Oplysninger til
indholdsleverandører
1. Hvor en hostingtjenesteyder
fjerner eller deaktiverer adgangen til terrorrelateret indhold,
stiller den oplysninger til rådighed for
indholdsleverandøren om en sådan fjernelse eller
deaktivering.
2. På
indholdsleverandørens anmodning skal hostingtjenesteyderen
enten oplyse indholdsleverandøren om årsagerne til
fjernelsen eller deaktiveringen og om dennes ret til at gøre
indsigelse mod påbuddet om fjernelse, eller give
indholdsleverandøren en kopi af påbuddet om
fjernelse.
3. Forpligtelsen i medfør af
stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse, hvor den kompetente myndighed,
der udsteder påbuddet om fjernelse, beslutter, at det er
nødvendigt og proportionalt, at der ikke sker videregivelse
af oplysninger af hensyn til den offentlige sikkerhed, såsom
forebyggelse, efterforskning, afsløring og
retsforfølgning af terrorhandlinger så længe som
nødvendigt, dog ikke længere end seks uger fra denne
afgørelse. Hostingtjenesteyderen videregiver i så fald
ikke nogen oplysninger om, at det terrorrelaterede indhold er
blevet fjernet, eller at adgangen dertil er blevet deaktiveret.
Denne kompetente myndighed kan
forlænge denne periode med yderligere seks uger, hvor
sådan undladelse af videregivelse stadig er begrundet.
AFDELING
IV
KOMPETENTE
MYNDIGHEDER OG SAMARBEJDE
Artikel
12
Udpegning af
kompetente myndigheder
1. Hver medlemsstat udpeger den
eller de myndigheder, der er kompetent til at
a) | udstede påbud om fjernelse i
medfør af artikel 3 |
|
b) | kontrollere påbud om fjernelse i
medfør af artikel 4 |
|
c) | føre tilsyn med
gennemførelsen af specifikke foranstaltninger i
medfør af artikel 5 |
|
d) | pålægge sanktioner i
medfør af artikel 18. |
|
2. Hver medlemsstat sikrer, at et
kontaktpunkt udpeges eller etableres inden for den kompetente
myndighed, der er omhandlet i stk. 1, litra a), for at
håndtere anmodninger om præcisering og feedback for
så vidt angår påbud om fjernelse udstedt af denne
kompetente myndighed.
Medlemsstaterne sikrer, at
oplysningerne om kontaktpunktet gøres offentligt
tilgængelige.
3. Senest den 7. juni 2022 giver
medlemsstaterne Kommissionen meddelelse om den eller de kompetente
myndigheder omhandlet i stk. 1 og eventuelle ændringer heraf.
Kommissionen offentliggør meddelelsen og eventuelle
ændringer heraf i Den Europæiske
Unions Tidende.
4. Senest den 7. juni 2022 opretter
Kommissionen et onlineregister over de kompetente myndigheder
omhandlet i stk. 1 og det kontaktpunkt, der i medfør af stk.
2 er udpeget eller etableret for hver kompetent myndighed.
Kommissionen offentliggør regelmæssigt eventuelle
ændringer heraf.
Artikel
13
Kompetente
myndigheder
1. Medlemsstaterne sikrer, at deres
kompetente myndigheder har de nødvendige beføjelser
og tilstrækkelige ressourcer til at nå målene og
til at opfylde deres forpligtelser i henhold til denne
forordning.
2. Medlemsstaterne sikrer, at deres
kompetente myndigheder udfører deres opgaver i henhold til
denne forordning på en objektiv og ikkediskriminerende
måde med fuld respekt for de grundlæggende rettigheder.
De kompetente myndigheder må ikke søge eller modtage
instrukser fra andre organer i forbindelse med udførelsen af
deres opgaver i henhold til artikel 12, stk. 1.
Første afsnit forhindrer
ikke, at der kan føres tilsyn i overensstemmelse med
national forfatningsret.
Artikel
14
Samarbejde mellem
hostingtjenesteydere, kompetente myndigheder og Europol
1. De kompetente myndigheder
udveksler oplysninger, koordinerer og samarbejder med hinanden og,
hvor det er relevant, med Europol med hensyn til påbud om
fjernelse, navnlig for at undgå dobbeltarbejde, øge
koordineringen og undgå forstyrrelser af efterforskninger i
forskellige medlemsstater.
2. Medlemsstaternes kompetente
myndigheder udveksler oplysninger, koordinerer og samarbejder med
de kompetente myndigheder, der er omhandlet i artikel 12, stk. 1,
litra c) og d), med hensyn til specifikke foranstaltninger, der
træffes i medfør af artikel 5, og sanktioner
pålagt i medfør af artikel 18. Medlemsstaterne sikrer,
at de kompetente myndigheder, der er omhandlet i artikel 12, stk.
1, litra c) og d), er i besiddelse af alle relevante
oplysninger.
3. Med henblik på stk. 1
tilvejebringer medlemsstaterne passende og sikre
kommunikationskanaler eller -mekanismer for at sikre rettidig
udveksling af relevante oplysninger.
4. For at denne forordning kan
gennemføres effektivt og for at undgå dobbeltarbejde,
kan medlemsstaterne og hostingtjenesteyderne gøre brug af
særlige værktøjer, herunder de
værktøjer, som Europol har etableret, navnlig for at
lette:
a) | behandling og feedback vedrørende
påbud om fjernelse i medfør af artikel 3 og |
|
b) | samarbejde med henblik på at
fastlægge og gennemføre specifikke foranstaltninger i
medfør af artikel 5. |
|
5. Hvor hostingtjenesteydere bliver
bekendt med terrorrelateret indhold, der indebærer en
overhængende livsfare, underretter de omgående de
myndigheder, der er kompetente til at efterforske og
retsforfølge strafbare handlinger i de berørte
medlemsstater. Hvor det er umuligt at identificere de
berørte medlemsstater, underretter hostingtjenesteyderne
kontaktpunktet i medført af artikel 12, stk. 2, i den
medlemsstat, hvor de har deres hovedsæde eller hvor deres
retlige repræsentant har ophold eller er etableret, og
videregiver oplysninger vedrørende dette terrorrelaterede
indhold til Europol med henblik på hensigtsmæssig
opfølgning.
6. De kompetente myndigheder
opfordres til at sende kopier af påbuddene om fjernelse til
Europol, så Europol kan udarbejde en årlig rapport, der
indeholder en analyse af de typer af terrorrelateret indhold, der
er genstand for påbud om at fjerne det eller at deaktivere
adgangen dertil i medfør af denne forordning.
Artikel
15
Hostingtjenesteyderes kontaktpunkter
1. Hver hostingtjenesteyder udpeger
eller etablerer et kontaktpunkt med henblik på modtagelse af
påbud om fjernelse ved elektroniske midler og deres hurtige
behandling i medfør af artikel 3 og 4. Hostingtjenesteyderen
sikrer, at oplysninger om kontaktpunktet gøres offentligt
tilgængelige.
2. De i denne artikels stk. 1
nævnte oplysninger angiver de officielle sprog for Unionens
institutioner omhandlet i forordning nr. 1/5815), på
hvilke der kan rettes henvendelse til kontaktpunktet, og på
hvilke yderligere udvekslinger om påbud om fjernelse i
medfør af artikel 3 skal finde sted. Disse sprog skal
omfatte mindst ét af de officielle sprog i den medlemsstat,
hvor hostingtjenesteyderen har sit hovedsæde, eller hvor dens
retlige repræsentant har ophold eller er etableret.
AFDELING
V
GENNEMFØRELSE OG
HÅNDHÆVELSE
Artikel
16
Jurisdiktion
1. Den medlemsstat, hvori
hostingtjenesteyderens hovedsæde er beliggende, har
jurisdiktion med henblik på artikel 5, 18 og 21. En
hostingtjenesteyder, hvis hovedsæde ikke er beliggende i
Unionen, anses for at høre under den medlemsstats
jurisdiktion, hvor dens retlige repræsentant har ophold eller
er etableret.
2. Hvor en hostingtjenesteyder, der
ikke har sit hovedsæde i Unionen, ikke udpeger en retlig
repræsentant, har alle medlemsstater jurisdiktion.
3. Hvor en medlemsstats kompetente
myndighed udøver sin jurisdiktion i medfør af stk. 2,
underretter den alle øvrige medlemsstaters kompetente
myndigheder.
Artikel
17
Retlig
repræsentant
1. En hostingtjenesteyder, der ikke
har sit hovedsæde i Unionen, udpeger skriftligt en fysisk
eller juridisk person som sin retlige repræsentant i Unionen
med henblik på modtagelse, overholdelse og
håndhævelse af påbud om fjernelse og
afgørelser udstedt af de kompetente myndigheder
2. Hostingtjenesteyderen tildeler
sin retlige repræsentant de beføjelser og ressourcer,
der er nødvendige for at efterkomme disse påbud om
fjernelse og afgørelser og samarbejde med de kompetente
myndigheder.
Den retlige repræsentant skal
have ophold i eller være etableret i en af de medlemsstater,
hvor hostingtjenesteyderen udbyder sine tjenester.
3. Den retlige repræsentant
kan drages til ansvar for overtrædelse af denne forordning,
uden at det berører hostingtjenesteyderens ansvar eller
retlige skridt mod denne.
4. Hostingtjenesteyderen
underretter den i artikel 12, stk. 1, litra d), omhandlede
kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor dens retlige
repræsentant har ophold eller er etableret, om
udpegelsen.
Hostingtjenesteyderen gør
oplysninger om den retlige repræsentant offentligt
tilgængelige.
AFDELING
VI
AFSLUTTENDE
BESTEMMELSER
Artikel
18
Sanktioner
1. Medlemsstaterne fastsætter
regler om sanktioner, der skal anvendes i tilfælde af
hostingtjenesteyderes overtrædelser af denne forordning, og
træffer alle nødvendige foranstaltninger for at sikre,
at de anvendes. Sådanne sanktioner begrænses til
imødegåelse af overtrædelser af artikel 3, stk.
3 og 6, artikel 4, stk. 2 og 7, artikel 5, stk. 1, 2, 3, 5 og 6,
artikel 6, 7, 10 og 11, artikel 14, stk. 5, artikel 15, stk. 1 og
artikel 17.
De i første afsnit
omhandlede sanktioner skal være effektive, stå i et
rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende
virkning. Medlemsstaterne giver senest den 7. juni 2022
Kommissionen meddelelse om disse regler og om disse
foranstaltninger og underretter den straks om senere
ændringer, der berører dem.
2. Medlemsstaterne sikrer, at de
kompetente myndigheder, når de træffer afgørelse
om, hvorvidt der skal pålægges en sanktion, og
når de fastlægger sanktionernes type og omfang, tager
hensyn til alle relevante omstændigheder, herunder:
a) | overtrædelsens art, grovhed og
varighed |
|
b) | hvorvidt overtrædelsen blev
begået forsætligt eller uagtsomt |
|
c) | hostingtjenesteyderens tidligere
overtrædelser |
|
d) | hostingtjenesteyderens finansielle
styrke |
|
e) | hostingtjenesteyderens grad af samarbejde
med de kompetente myndigheder |
|
f) | hostingtjenesteyderens art og
størrelse, navnlig hvorvidt den er en mikrovirksomhed, en
lille eller mellemstor virksomhed |
|
g) | omfanget af hostingtjenesteyderens skyld,
idet der tages hensyn til de tekniske og organisatoriske
foranstaltninger, som hostingtjenesteyderen har truffet for at
overholde denne forordning. |
|
3. Medlemsstaterne sikrer, at
systematisk eller vedvarende manglende overholdelse af
forpligtelserne i medfør af artikel 3, stk. 3,
medfører økonomiske sanktioner på op til 4 pct.
af hostingtjenesteyderens globale omsætning for det
forudgående regnskabsår.
Artikel
19
Tekniske krav og
ændringer af bilagene
1. Kommissionen tillægges
beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i
overensstemmelse med artikel 20 med henblik på at supplere
denne forordning med de nødvendige tekniske krav til de
elektroniske midler, som de kompetente myndigheder skal anvende til
at fremsende påbud om fjernelse.
2. Kommissionen tillægges
beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i
overensstemmelse med artikel 20 for at ændre bilagene med
henblik på effektivt at imødegå et eventuelt
behov for forbedringer af indholdet af formularerne for påbud
om fjernelse og oplyse om, hvorfor det ikke er muligt at efterkomme
påbud om fjernelse.
Artikel
20
Udøvelse
af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage
delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i
denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage
delegerede retsakter, jf. artikel 19, tillægges Kommissionen
for en ubegrænset periode fra den 7. juni 2022.
3. Den i artikel 19 omhandlede
delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af
Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om
tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der
er angivet i den pågældende afgørelse, til
ophør. Den får virkning dagen efter
offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller
på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den
berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der
allerede er i kraft.
4. Inden vedtagelsen af en
delegeret retsakt hører Kommissionen eksperter, som er
udpeget af hver enkelt medlemsstat, i overensstemmelse med
principperne i den interinstitutionelle aftale af 13. april 2016 om
bedre lovgivning.
5. Så snart Kommissionen
vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt
Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
6. En delegeret retsakt vedtaget i
medfør af artikel 19 træder kun i kraft, hvis hverken
Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for
en frist på to måneder fra meddelelsen af den
pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og
Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden
udløbet af denne frist begge har underrettet Kommissionen
om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen
forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets
eller Rådets initiativ.
Artikel
21
Overvågning
1. Medlemsstaterne indsamler
oplysninger om de tiltag, der er iværksat i det
foregående kalenderår i overensstemmelse med denne
forordning, fra deres kompetente myndigheder og
hostingtjenesteydere under deres jurisdiktion, og sender dem til
Kommissionen senest den 31. marts hvert år. Disse oplysninger
skal indeholde:
a) | antallet af udstedte påbud om
fjernelse og antallet af indslag med terrorrelaterede indhold, som
er blevet fjernet eller hvortil adgangen er blevet deaktiveret,
samt hvor hurtigt fjernelsen eller deaktiveringen er sket |
|
b) | de specifikke foranstaltninger, der er
truffet i medfør af artikel 5, herunder antallet af indslag
med terrorrelaterede indhold, som er blevet fjernet eller hvortil
adgangen er blevet deaktiveret, samt hvor hurtigt fjernelsen eller
deaktiveringen er sket |
|
c) | antallet af anmodninger om adgang, som en
kompetent myndighed har udstedt vedrørende indhold, der
opbevares af hostingtjenesteyderen i medfør af artikel
6 |
|
d) | antallet af indledte klageprocedurer og
tiltag, som hostingtjenesteyderne har iværksat i
medfør af artikel 10 |
|
e) | antallet af indledte sager om
administrativ eller retslig prøvelse og de
afgørelser, der er truffet af den kompetente myndighed i
overensstemmelse med national ret. |
|
2. Senest den 7. juni 2023
fastlægger Kommissionen et detaljeret program for
overvågning af forordningens output, resultater og
virkninger. I overvågningsprogrammet fastlægges de
indikatorer, indikatorer og intervaller, der skal anvendes ved
indsamling af data og anden nødvendig dokumentation. Det
specificerer de tiltag, Kommissionen og medlemsstaterne skal
iværksætte med hensyn til indsamling og analyse af data
og andre beviser for at overvåge fremskridtene og evaluere
denne forordning i medfør af artikel 23.
Artikel
22
Gennemførelsesrapporter
Senest den 7. juni 2023
forelægger Kommissionen en rapport for Europa-Parlamentet og
Rådet om anvendelsen af denne forordning. Denne rapport skal
indeholde oplysninger om overvågning i henhold til artikel
21, og oplysninger hidrørende fra forpligtelserne
vedrørende gennemsigtighed i henhold til artikel 8.
Medlemsstaterne giver Kommissionen alle de oplysninger, der er
nødvendige for udarbejdelsen af rapporten.
Artikel
23
Evaluering
Senest den 7. juni 2024 foretager
Kommissionen en evaluering af denne forordning og forelægger
en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet om dens
anvendelse, herunder om
a) | funktionsmåden og effektiviteten af
sikkerhedsmekanismerne, navnlig dem fastsat i artikel 4, stk. 4,
artikel 6, stk. 3, og artikel 7-11, |
|
b) | virkningen af denne forordnings anvendelse
på grundlæggende rettigheder, navnlig ytrings- og
informationsfriheden, respekten for privatlivet og beskyttelsen af
personoplysninger, samt |
|
c) | denne forordnings bidrag til beskyttelsen
af den offentlige sikkerhed. |
|
Hvor det er hensigtsmæssigt,
ledsages rapporten af forslag til retsakter.
Medlemsstaterne giver Kommissionen
alle de oplysninger, der er nødvendige for udarbejdelsen af
rapporten.
Kommissionen vurderer også
nødvendigheden og gennemførligheden af at oprette en
europæisk platform om terrorrelateret onlineindhold for at
lette kommunikationen og samarbejdet i henhold til denne
forordning.
Artikel
24
Ikrafttræden og anvendelse
Denne forordning træder i
kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den finder anvendelse fra den 7.
juni 2022.
Denne forordning er bindende i alle
enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den
29. april 2021.
På
Europa-Parlamentets vegne
D. M. SASSOLI
Formand
På
Rådets vegne
A. P. ZACARIAS
Formand
____________
BILAG
I
PÅBUD OM
FJERNELSE
(artikel 3 i
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU)
2021/784)
I medfør af artikel 3 i forordning
(EU) 2021/784 (»forordningen«) skal modtageren af dette
påbud om fjernelse fjerne terrorrelateret indhold eller
deaktivere adgangen til terrorrelateret indhold i alle
medlemsstater hurtigst muligt og under alle omstændigheder
inden for en time efter at have modtaget påbuddet om
fjernelse. I medfør af forordningens artikel 6
skal modtageren opbevare indhold og dertil knyttede data, som er
blevet fjernet, eller hvor adgangen er blevet deaktiveret, i seks
måneder eller længere på anmodning fra de
kompetente myndigheder eller domstole. I medfør af forordningens artikel
15, stk. 2 sendes dette påbud om fjernelse på et af de
sprog, som modtageren har valgt. | AFSNIT A: Den udstedende kompetente myndigheds
medlemsstat: …… NB:
Oplysninger om den udstedende kompetente myndighed anføres i
afsnit E og F Modtager og, hvor det er relevant, retlig
repræsentant: …… Kontaktpunkt: …… Medlemsstaten, hvor hostingtjenesteyderen
har sit hovedsæde eller hvor dens retlige repræsentant
har ophold eller er etableret: …… Tidspunkt og dato for udstedelse af
påbud om fjernelse: …… Sagsnummer på påbuddet om
fjernelse: …… | AFSNIT B:
Terrorrelateret indhold, som skal fjernes eller hvortil adgang skal
deaktiveres i alle medlemsstater hurtigst muligt og i alle
tilfælde inden for en time efter modtagelsen af
påbuddet om fjernelse URL og eventuelle supplerende oplysninger,
som muliggør identifikation og den nøjagtig placering
af det terrorrelateret indhold: …… Begrundelse for, at materialet betragtes
som terrorrelateret indhold, jf. forordningens artikel 2, nr.
7. Materialet (sæt venligst kryds i den
eller de relevante bokse): ![boks](/RIPics/20211/AA13063/AA13063_10_0.png) tilskynder andre til at
begå terrorhandlinger, såsom ved forherligelse af
terrorhandlinger, ved at slå lyd for udførelsen af
sådanne lovovertrædelser (forordningens artikel 2, nr.
7, litra a) ![boks](/RIPics/20211/AA13063/AA13063_10_1.png) hverver andre til at begå
eller medvirke til at begå terrorhandlinger (forordningens
artikel 2, nr. 7, litra b) ![boks](/RIPics/20211/AA13063/AA13063_10_2.png) hverver andre til at deltage i en
terrorgruppes aktiviteter (forordningens artikel 2, nr. 7, litra
c) ![boks](/RIPics/20211/AA13063/AA13063_10_3.png) oplærer i fremstilling
eller brug af sprængstoffer, skydevåben eller andre
våben eller skadelige eller farlige stoffer eller om andre
konkrete metoder eller teknikker med henblik på at begå
eller medvirke til at begå terrorhandlinger (forordningens
artikel 2, nr. 7, litra d) ![boks](/RIPics/20211/AA13063/AA13063_10_4.png) udgør en trussel om at
begå en af terrorhandlingerne (forordningens artikel 2, nr.
7, litra e) Supplerende oplysninger for at betragte
materialet som terrorrelateret indhold: …… …… …… | AFSNIT C: Oplysninger
til indholdsleverandøren Bemærk venligst, at (sæt
venligst kryds i en boks, hvis relevant): ![boks](/RIPics/20211/AA13063/AA13063_10_5.png) modtageren af hensyn til den
offentlige sikkerhed skal afstå fra at
underrette indholdsleverandøren om fjernelsen eller
deaktiveringen af adgang til terrorrelateret indhold Hvis boksen ikke er relevant, se venligst
afsnit G for nærmere oplysninger om muligheden for at
gøre indsigelse mod påbuddet om fjernelse i den
udstedende kompetente myndigheds medlemsstat i henhold til national
ret (en kopi af påbuddet om fjernelse skal sendes til
indholdsleverandøren, hvis der anmodes herom). | AFSNIT D: Oplysninger
til den kompetente myndighed i medlemsstaten, hvor
hostingtjenesteyderen har sit hovedsæde eller hvor dens
retlige repræsentant har ophold eller er
etableret Sæt venligst kryds i den eller de
relevante bokse: ![boks](/RIPics/20211/AA13063/AA13063_10_6.png) Den medlemsstat, hvor
hostingtjenesteyderen har sit hovedsæde eller hvor dens
retlige repræsentant har ophold eller er etableret, men ikke
den udstedende kompetente myndigheds medlemsstat ![boks](/RIPics/20211/AA13063/AA13063_10_7.png) En kopi af påbuddet om
fjernelse sendes til den kompetente myndighed i den medlemsstat,
hvor hostingtjenesteyderen har sit hovedsæde eller hvor dens
retlige repræsentant har ophold eller er etableret | AFSNIT E: Nærmere
oplysninger om den udstedende kompetente myndighed Type (sæt venligst kryds i den
relevante boks): ![boks](/RIPics/20211/AA13063/AA13063_10_8.png) dommer, domstol eller
undersøgelsesdommer ![boks](/RIPics/20211/AA13063/AA13063_10_9.png) retshåndhævende
myndighed ![boks](/RIPics/20211/AA13063/AA13063_10_10.png) anden kompetent myndighed ![pil](/RIPics/20211/AA13063/AA13063_10_11.jpeg) venligst udfyld også afsnit
F Nærmere oplysninger om den
udstedende kompetente myndighed eller dennes repræsentant,
der bekræfter, at indholdet i påbuddet om fjernelse er
nøjagtigt og korrekt: Udstedende myndigheds navn: …… Navn på dens repræsentant og
stilling (titel/grad): …… Sag nr.: …… Adresse: …… Tlf. (landekode)
(områdenummer): …… Fax (landekode)
(områdenummer): …… E-mailadresse… Dato… Officielt stempel (hvis et sådant
findes) og underskrift 1) : …… | AFSNIT F:
Kontaktoplysninger til opfølgning Kontaktoplysninger på den udstedende
kompetente myndighed til feedback om tidspunktet for fjernelse
eller deaktivering af adgang eller for yderligere
præciseringer: …… Kontaktoplysninger på den kompetente
myndighed i den medlemsstat, hvor hostingtjenesteyderen har sit
hovedsæde eller hvor dens retlige repræsentant har
ophold eller er etableret: …… | AFSNIT G: Oplysninger
om klagemuligheder Oplysninger om det kompetente organ eller
domstol, frister og procedurer for at gøre indsigelse mod
påbuddet om fjernelse: Kompetent organ eller domstol, hvorved der
kan gøres indsigelse mod påbuddet om fjernelse: …… Frist for at gøre indsigelse mod
påbuddet om fjernelse (dage/måneder fra den): …… Link til bestemmelser i national
lovgivning: …… |
|
1) Underskrift er ikke nødvendig, hvis
påbuddet om fjernelse sendes via autentificerede
transmissionskanaler, der kan garantere påbuddets
autenticitet.
____________
BILAG
II
FEEDBACK EFTER
PÅBUD OM FJERNELSE AF ELLER DEAKTIVERING AF ADGANG TIL
TERRORRELATERET INDHOLD
(artikel 3, stk.
6, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU)
2021/784)
AFSNIT A: Modtager af påbud om
fjernelse: …… Kompetent myndighed, der har udstedt
påbuddet om fjernelse: …… Sagsnummer hos den kompetente myndighed,
der udstedte påbuddet om fjernelse: …… Modtagerens sagsnummer: …… Tidspunkt og dato for modtagelse af
påbud om fjernelse: …… | AFSNIT B:
Foranstaltninger truffet i overensstemmelse med påbuddet om
fjernelse (Sæt venligst kryds i den relevante
boks): ![boks](/RIPics/20211/AA13063/AA13063_10_12.png) det terrorrelaterede indhold er
fjernet ![boks](/RIPics/20211/AA13063/AA13063_10_13.png) adgang til det terrorrelaterede
indhold er deaktiveret i alle medlemsstater Tidspunkt og dato for de foranstaltninger,
der er truffet: …… | AFSNIT C: Modtagerens
oplysninger Navn på hostingtjenesteyderen: …… ELLER Navn på hostingtjenesteyderens
retlige repræsentant: …… Medlemsstat, hvor hostingtjenesteyderens
hovedsæde er beliggende: …… ELLER Medlemsstaten, hvor hostingtjenesteyderens
retlige repræsentant har ophold eller er etableret: …… Navn på den autoriserede
person: …… Kontaktpunktets e-mailadresse: …… Dato: …… |
|
____________
BILAG
III
OPLYSNINGER OM,
HVORFOR DET IKKE ER MULIGT AT EFTERKOMME PÅBUDDET OM
FJERNELSE
(artikel 3, stk.
7 og 8, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU)
2021/784)
AFSNIT A: Modtager af påbuddet om
fjernelse: …… Kompetent myndighed, der har udstedt
påbuddet om fjernelse: …… Sagsnummer hos den kompetente myndighed,
der udstedte påbuddet om fjernelse: …… Modtagerens sagsnummer: …… Tidspunkt og dato for modtagelse af
påbud om fjernelse: …… | AFSNIT B: Manglende
efterkommelse 1) Påbuddet kan ikke efterkommes
inden for tidsfristen af de følgende grunde (sæt
venligst kryds i den eller de relevante bokse): ![boks](/RIPics/20211/AA13063/AA13063_10_14.png) force majeure eller de facto
umulighed, som ikke kan tilskrives hostingtjenesteyderen, herunder
af objektivt begrundede tekniske eller operationelle
årsager ![boks](/RIPics/20211/AA13063/AA13063_10_15.png) påbuddet om fjernelse
indeholder åbenbare fejl ![boks](/RIPics/20211/AA13063/AA13063_10_16.png) påbuddet om fjernelse
indeholder ikke tilstrækkelige oplysninger 2) Giv venligst yderligere oplysninger om
grundene til manglende efterkommelse: …… 3) Hvis påbuddet indeholder
åbenbare fejl og/eller ikke indeholder tilstrækkelige
oplysninger, redegør venligst for fejlene og de yderligere
oplysninger eller præciseringer der er behov for: …… | AFSNIT C: Oplysninger
om hostingtjenesteyderen eller dennes retlige
repræsentant Navn på hostingtjenesteyderen: …… ELLER Navn på hostingtjenesteyderens
retlige repræsentant: …… Navn på den autoriserede
person: …… Kontaktoplysninger (e-mailadresse): …… Underskrift: …… Tidspunkt og dato: …… |
|
Bemærkninger til lovforslaget
Indhold | 1. | Indledning | | 1.1. Lovforslagets baggrund | | 1.2. Lovforslagets indhold | 2. | Lovforslagets
hovedpunkter | | 2.1. | Anvendelsesområde | | | 2.1.1. | Gældende
ret | | | 2.1.2. | TCO-forordningen | | | 2.1.3. | Justitsministeriets
overvejelser og den foreslåede ordning | | 2.2. | Den kompetente
myndighed | | | 2.2.1. | Gældende
ret | | | 2.2.2. | TCO-forordningen | | | 2.2.3. | Justitsministeriets
overvejelser og den foreslåede ordning | | 2.3. | Sagsbehandling og
klageadgang | | | 2.3.1. | Gældende
ret | | | 2.3.2. | TCO-forordningen | | | 2.3.3. | Justitsministeriets
overvejelser og den foreslåede ordning | | | 2.3.3.1. | Partshøring og
begrundelse | | | 2.3.3.2. | Klageadgang | | 2.4. | Sanktioner | | | 2.4.1. | Gældende
ret | | | 2.4.2. | TCO-forordningen | | | 2.4.3. | Justitsministeriets
overvejelser og den foreslåede ordning | | | 2.4.3.1. | Strafansvar | | | 2.4.3.2. | Straffastsættelse | 3. | Økonomiske
konsekvenser og implementeringskonsekvenser for det
offentlige | 4. | Økonomiske og
administrative konsekvenser for erhvervslivet mv. | 5. | Administrative
konsekvenser for borgerne | 6. | Natur- og
miljømæssige konsekvenser | 7. | Forholdet til
EU-retten | 8. | Hørte
myndigheder og organisationer mv. | 9. | Sammenfattende
skema |
|
1. Indledning
1.1. Lovforslagets baggrund
Nylige terrorangreb i EU har vist, hvordan terrorister misbruger
internettet til at træne og rekruttere tilhængere,
forberede og fremme terroraktiviteter, forherlige deres ugerninger
og tilskynde andre til at følge trop og skabe frygt blandt
den almindelige befolkning. Terrorrelateret indhold, der deles
online til sådanne formål, udbredes bl.a. via
hostingtjenesteydere, som tillader upload af
tredjepartsindhold.
Terrorrelateret onlineindhold har således vist sig at
spille en stor rolle med hensyn til at radikalisere og inspirere
såkaldte "ensomme ulve" til angreb. Indholdet har desuden
ikke alene negative virkninger for enkeltpersoner og for samfundet
som helhed, men det mindsker også internetbrugerens tillid og
påvirker de berørte virksomheders forretningsmodeller
og omdømme.
Terrorister misbruger ikke blot store sociale medieplatforme,
men de misbruger i stigende grad også mindre udbydere, der
udbyder forskellige former for hostingtjenester på globalt
plan. Dette misbrug af internettet understreger
internetplatformenes særlige samfundsmæssige ansvar for
at beskytte deres brugere mod eksponering af terrorrelateret
indhold og de alvorlige sikkerhedsrisici, som dette indhold
udgør for samfundet som helhed.
På denne baggrund fremsatte Europa-Kommissionen den 12.
september 2018 et forslag til Europa-Parlamentets og Rådets
forordning om forebyggelse af udbredelsen af terrorrelateret
onlineindhold (KOM (2018) 0640).
Forslaget blev fremsat som en del af Kommissionens
sikkerhedspakke bestående af tre initiativer, der har til
formål at styrke de nationale retshåndhævende
myndigheders mulighed for at bekæmpe terrorisme og
grænseoverskridende kriminalitet. Forordningen supplerer
således de eksisterende frivillige ordninger, der i 2015 blev
påbegyndt i regi af EU's internetforum mellem medlemsstater
og hostingtjenesteydere, ligesom forordningen bygger videre
på Kommissionens henstilling (EU) 2018/334 af 1. marts 2018
om foranstaltninger til effektiv bekæmpelse af ulovligt
indhold på nettet.
Endvidere supplerer forordningen de eksisterende EU-regler om
bekæmpelse af ulovligt indhold på internettet, herunder
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2010/13 af 10.
marts 2010 om samordning af visse love og administrative
bestemmelser i medlemsstaterne om udbud af audiovisuelle
medietjenester (direktivet om audiovisuelle medietjenester)1) og
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EF) 2000/31 af 8.
juni 2000 om visse retlige aspekter af
informationssamfundstjenester, navnlig elektronisk handel, i det
indre marked (direktivet om elektronisk handel)2).
Den 29. april 2021 blev Europa-Parlamentets og Rådets
forordning (EU) 2021/784 af 29. april 2021 om håndtering af
udbredelsen af terrorrelateret indhold online (TCO-forordningen)
vedtaget. TCO-forordningen trådte i kraft den 17. maj 2021 og
finder anvendelse fra den 7. juni 2022.
TCO-forordningen har - med henblik på at garantere et
velfungerende digitalt indre marked - til formål at skabe en
klar og harmoniseret retlig ramme til at håndtere misbrug af
hostingtjenester til udbredelse af terrorrelateret indhold på
internettet. Forordningen er således et centralt element i
den fælles europæiske kamp mod terrorisme, ekstremisme
og radikalisering, og med forordningen etableres et fælles
europæisk instrument for alle medlemsstater til dette
formål. Forordningen gælder for alle
hostingtjenesteydere, der tilbyder tjenester i EU, uanset om de har
hovedsæde i en af medlemsstaterne.
Med TCO-forordningen bliver det muligt for medlemsstaterne at
udstede et påbud til hostingtjenesteydere om, at de inden for
én time fra modtagelsen af påbuddet skal fjerne eller
deaktivere terrorrelateret indhold på deres platforme i alle
EU's medlemsstater. Forordningen stiller endvidere krav om, at
enhver hostingtjenesteyder, der er udsat for terrorrelateret
indhold, skal indføre specifikke foranstaltninger til at
beskytte deres tjeneste mod udbredelsen af terrorrelateret indhold,
når den nationale kompetente myndighed har truffet
afgørelse om, at hostingtjenesteyderen er eksponeret for
terrorrelateret indhold, jf. nærmere herom pkt. 2.2.2.3
nedenfor.
1.2. Lovforslagets indhold
TCO-forordningen gælder umiddelbart i Danmark og må
som udgangspunkt ikke gennemføres i national ret, jf.
artikel 288 i Traktaten om Den Europæiske Unions
Funktionsmåde (TEUF). Flere bestemmelser i TCO-forordningen
kræver imidlertid, at der foretages visse
gennemførelsesforanstaltninger i medlemsstaterne, herunder
at der udpeges en national kompetent myndighed, der skal varetage
en række opgaver efter forordningen. Der skal derudover
fastsættes regler om sanktioner for hostingtjenesteyderes
overtrædelse af en række bestemmelser i forordningen.
Danmark er således forpligtet til at indrette dansk
lovgivning i overensstemmelse med forordningens bestemmelser med
virkning fra den 7. juni 2022, hvor forordningen finder
anvendelse.
Lovforslaget har for det
første til formål at bringe dansk ret i
overensstemmelse med TCO-forordningen ved at udpege Rigspolitiet
som den kompetente myndighed i Danmark efter artikel 12, stk. 1,
litra a-c, og fastsætte sanktioner for hostingtjenesteyderes
overtrædelse af forordningens artikel 3, stk. 3 og 6, artikel
4, stk. 2 og 7, artikel 5, stk. 1-3, 5 og 6, artikel 6, 7, 10 og
11, artikel 14, stk. 5, artikel 15, stk. 1, og artikel 17.
Lovforslaget har for det andet til
formål at udmønte den ordning, som er beskrevet i den
erklæring, som blev afgivet af Danmark i forbindelse med
Rådets vedtagelse af førstebehandlingsholdning til
Kommissionens forslag til TCO-forordningen den 16. marts 2021.
Erklæringen har følgende ordlyd:
"Med gentagelse af den fulde støtte til
Europa-Parlamentets og Rådets forordning om håndtering
af udbredelse af terrorrelateret indhold online vil Danmark
informere om, at når den kompetente myndighed i Danmark i
henhold til forordningens artikel 4, stk. 1, underrettes om et
påbud om fjernelse af terrorrelateret indhold, der er udstedt
af en kompetent myndighed i en anden medlemsstat, til en dansk
hostingtjenesteyder, vil den danske myndighed underrette
hostingtjenesteyderen om påbuddets retlige virkning i
Danmark."3)
Om baggrunden for erklæringen kan bl.a. henvises til
Justitsministeriets besvarelse af 18. februar 2021 af
spørgsmål nr. 7 fra Folketingets Europaudvalg
vedrørende KOM (2018) 0640 Forslag til Europa-Parlamentets
og Rådets Forordning om forebyggelse af udbredelsen af
terrorrelateret onlineindhold og Justitsministeriets notat af 23.
december 2020 vedrørende politisk aftale om forslag til
forordning om forebyggelse af udbredelsen af terrorrelateret
indhold på nettet (KOM (2018) 0640, bilag 5). Det
fremgår bl.a. heraf, at forordningen indebærer, at en
national myndighed i en anden medlemsstat skal kunne træffe
en retligt bindende afgørelse i form af f.eks. et
påbud om fjernelse af terrorrelateret indhold over for en
hostingtjenesteyder med hovedsæde i Danmark med virkning i
Danmark.
En sådan ordning, hvor en udenlandsk myndighed skal have
beføjelse til at udøve myndighed med virkning inden
for det danske territorium, rejser som udgangspunkt
spørgsmål i forhold til det uskrevne grundlovsforbud,
hvorefter danske myndigheder som udgangspunkt anses for
enekompetente til at udøve myndighedsbeføjelser inden
for det danske territorium. Som en undtagelse hertil følger
det af grundlovens § 20, at beføjelser, som efter
grundloven tilkommer rigets myndigheder, ved lov i nærmere
bestemt omfang kan overlades til mellemfolkelige myndigheder som
f.eks. EU. Grundlovens § 20 giver derimod ikke adgang til at
overlade beføjelser til andre stater.
Den ordning, der er beskrevet i Danmarks erklæring af 16.
marts 2021, indebærer, at når den kompetente myndighed
i Danmark (Rigspolitiet) i henhold til TCO-forordningen underrettes
om et påbud om fjernelse af terrorrelateret indhold, der er
udstedt af den kompetente myndighed i en anden medlemsstat, og som
er adresseret til en dansk hostingtjenesteyder, vil Rigspolitiet
underrette hostingtjenesteyderen om påbuddets retlige
virkning for så vidt angår Danmark. Et påbud fra
en anden medlemsstats kompetente myndighed til en dansk
hostingtjenesteyder får således først
retsvirkning i Danmark, når den danske hostingtjenesteyder er
underrettet af Rigspolitiet. Denne ordning indebærer, at det
i praksis kan sikres, at reglerne om fjernelse af terrorrelateret
indhold inden for én time i forordningen overholdes inden
for rammerne af dansk ret.
2. Lovforslagets hovedpunkter
2.1. Anvendelsesområde
2.1.1. Gældende ret
Der er i dag ikke nationale regler for, hvilke forpligtelser der
gælder for hostingtjenesteydere, hvis platform bliver
misbrugt til at udbrede terrorrelateret indhold til
offentligheden.
2.1.2. TCO-forordningen
Det følger af TCO-forordningens artikel 1, stk. 2, at
forordningen finder anvendelse på hostingtjenesteydere, der
udbyder tjenester i Unionen, uanset hvor deres hovedsæde er
beliggende, i det omfang de udbreder oplysninger til
offentligheden.
Ved en »hostingtjenesteyder« forstås en
udbyder af tjenester som defineret i artikel 1, litra b, i
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/1535 af 9.
september 2015 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske
forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester4), der
består i lagringen af oplysninger fra en
indholdsleverandør på dennes anmodning, jf.
TCO-forordningens artikel 2, stk. 1. En hostingtjenesteyder er
således en udbyder af informationssamfundstjenester, som
lagrer og udbreder oplysninger og materiale til offentligheden fra
en bruger af tjenesten på dennes anmodning, uanset om
lagringen og udbredelsen til offentligheden af sådanne
oplysninger og materiale er af ren teknisk, automatisk og passiv
karakter, jf. præambelbetragtning 13. Det fremgår af
præambelbetragtning 14, at forordningen f.eks. bør
omfatte udbydere af sociale medier, video, billed- og
lyddelingstjenester samt fildeling- og andre cloudtjenester, for
så vidt disse tjenester anvendes til at gøre lagrede
oplysninger tilgængelige for offentligheden efter direkte
anmodning fra indholdsleverandøren. Derimod bør
udbydere af tjenester såsom cloudinfrastruktur, der leveres
efter anmodning fra andre parter end indholdsleverandørerne
og kun indirekte gavner disse, ikke være omfattet af
forordningen.
Det afgørende for, om der »udbydes tjenester i
Unionen«, er, at hostingstjenesteyderen gør det muligt
for juridiske eller fysiske personer i en eller flere medlemsstater
at gøre brug af tjenester fra hostingtjenesteyderen. Den
blotte kendsgerning, at en tjenesteyders websted, e-mailadresse
eller andre kontaktoplysninger kan tilgås i en eller flere
medlemsstater, er dog isoleret set ikke tilstrækkeligt. Der
stilles krav om en "væsentlig tilknytning" til den eller de
medlemsstater, hvor tjenesterne stilles til rådighed. En
sådan væsentlig tilknytning anses for at være til
stede, hvis hostingtjenesteyderen er etableret i EU. For
hostingtjenesteydere uden for EU vil det f.eks. være
afgørende, om der er et betydeligt antal brugere i en eller
flere medlemsstater, eller om tjenesteudbyderen målretter
sine tjenester mod en eller flere medlemsstater, f.eks. ved at
markedsføre tjenesterne og varetage kundeservicen på
den pågældende medlemsstats sprog, eller ved at udbyde
appliktationer i nationale appbutikker, jf.
præambelbetragtning 16.
Begrebet »terrorrelateret
indhold« er i TCO-forordningen artikel 2, stk. 7, defineret
som materiale, der indeholder en eller flere af følgende
elementer:
1) Tilskyndelse til
at begå en af de terrorhandlinger, der er omhandlet i artikel
3, stk. 1, litra a)-i), i Europa-Parlamentets og Rådets
direktiv (EU) 2017/541 af 15. marts 2017 om bekæmpelse af
terrorisme og om erstatning af Rådets rammeafgørelse
2002/475/RIA og ændring af Rådets afgørelse
2005/671/RIA (terrordirektivet), hvor sådant materiale
direkte eller indirekte, f.eks. ved forherligelse af
terrorhandlinger, slår til lyd for udførelse af
terrorhandlinger, hvorved der skabes fare for, at en eller flere af
sådanne handlinger måtte blive begået.
2) Hvervning af en
person eller en gruppe af personer til at begå eller medvirke
til at begå en af de lovovertrædelser, der er omhandlet
i artikel 3, stk. 1, litra a)-i), i terrordirektivet.
3) Hvervning af en
person eller en gruppe af personer til at deltage i en
terrorgruppes aktiviteter som omhandlet i artikel 4, litra b, i
terrordirektivet.
4) Oplæring i
fremstilling eller brug af sprængstoffer, skydevåben
eller andre våben eller skadelige eller farlige stoffer eller
i andre konkrete metoder eller teknikker med henblik på at
begå eller medvirke til at begå en af de
terrorhandlinger, der er omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra
a)-i), i terrordirektivet.
5) Trusler om at
begå en af de terrorhandlinger, der er omhandlet i artikel 3,
stk. 1, litra a)-i), i terrordirektivet.
»Udbredelse til offentligheden« af terrorindhold er
i TCO-forordningens artikel 2, stk. 3, defineret som på
anmodning af indholdsleverandøren at stille oplysninger til
rådighed for et potentielt ubegrænset antal
personer.
Materiale, som udbredes til offentligheden til
uddannelsesmæssige, journalistiske, kunstneriske eller
forskningsmæssige formål eller med henblik på at
forebygge eller bekæmpe terrorisme, herunder materiale, der
er udtryk for polemiske eller kontroversielle holdninger i den
offentlige debat, betragtes ikke som terrorrelateret indhold. En
vurdering skal fastslå det egentlige formål med denne
udbredelse, og hvorvidt materialet udbredes til offentligheden til
de nævnte formål, jf. forordningens artikel 1, stk. 3.
Det følger endvidere af præambelbetragtning nr. 12, at
navnlig i tilfælde, hvor indholdsleverandøren har et
redaktionelt ansvar, bør enhver afgørelse om
fjernelse af det udbredte materiale tage hensyn til de
journalistiske standarder, der er fastlagt ved presse- eller
medielovgivning i overensstemmelse med EU-retten, herunder EU's
Charter om Grundlæggende Rettigheder.
TCO-forordningen medfører ikke en ændring af
pligten til at respektere de grundlæggende rettigheder i
Traktaten om Den Europæiske Union artikel 6, og forordningen
finder således anvendelse, uden at det berører
grundlæggende principper vedrørende ytrings- og
informationsfriheden, herunder mediefriheden og -pluralismen, jf.
forordningens artikel 1, stk. 4.
Endelig følger det af artikel 1, stk. 5, at
TCO-forordningen ikke berører direktivet om elektronisk
handel og direktivet om audiovisuelle medietjenester. Endvidere
fremgår det, at for audiovisuelle medietjenester som
defineret i artikel 1, stk. 1, litra a, i direktiv om audiovisuelle
medietjenester, har direktiv om audiovisuelle medietjenester
forrang. Dette bør dog ikke påvirke forpligtelserne i
henhold til TCO-forordningen, navnlig vedrørende udbydere af
videodelingsplatformstjenester, jf. TCO-forordningens
præambelbetragtning nr. 8.
2.1.3. Justitsministeriets overvejelser og den
foreslåede ordning
Med TCO-forordningen etableres der en fælles
europæisk ramme for håndtering af misbrug af
hostingtjenester til udbredelse af terrorrelateret indhold på
internettet.
Da forordningen gælder umiddelbart i medlemsstaterne, skal
forordningens bestemmelser ikke implementeres i Danmark, jf. TEUF
artikel 288. Forordningen kræver dog, at der fastsættes
visse gennemførelsesforanstaltninger i medlemsstaterne,
herunder at der udpeges en kompetent national myndighed, der skal
varetage en række opgaver efter forordningen, og at der
fastsættes sanktionsbestemmelser for overtrædelse af en
række bestemmelser i forordningen. Det foreslås
på den baggrund, at loven skal supplere forordningen.
Det foreslås med lovforslagets § 1, stk. 1, at loven
skal supplere reglerne i TCO-forordningen, hvorfor
Justitsministeriet finder det mest hensigtsmæssigt, at loven
har samme anvendelsesområde som forordningen. Dette
medfører efter lovforslagets § 2, stk. 2, at loven vil
finde anvendelse på hostingtjenesteydere, der udbyder
tjenester i Den Europæiske Union, uanset hvor deres
hovedsæde er beliggende, i det omfang de udbreder oplysninger
til offentligheden, jf. nærmere pkt. 2.1.2 ovenfor.
Justitsministeriet bemærker, at loven således ikke
vil finde anvendelse, i det omfang TCO-forordningen ikke finder
anvendelse, fordi der f.eks. er tale om materiale, som udbredes til
offentligheden til uddannelsesmæssige, journalistiske,
kunstneriske eller forskningsmæssige formål eller med
henblik på at forebygge eller bekæmpe terrorisme,
herunder materiale, der er udtryk for polemiske eller
kontroversielle holdninger i den offentlige debat, som
således ikke skal betragtes som terrorrelateret indhold.
2.2. Den
kompetente myndighed
2.2.1 Gældende ret
Der findes i dag ikke regler, der udpeger en dansk kompetent
myndighed, der skal varetage opgaver i henhold til
TCO-forordningen, herunder udstede påbud til en
hostingtjenesteyder i andre lande om fjernelse af terrorrelateret
indhold på internettet.
Der findes dog bestemmelser i retsplejeloven, hvorefter politiet
har mulighed for at blokere adgangen til en hjemmeside eller
beslaglægge hjemmesiden efter forudgående retskendelse,
hvis der er grund til at antage, at der fra hjemmesiden begås
en overtrædelse af straffelovens terrorbestemmelser, jf.
nærmere pkt. 2.2.1.2 og 2.2.1.3 nedenfor.
Rigspolitiet og anklagemyndigheden er organisatorisk underlagt
Justitsministeriet jf. retsplejelovens § 108 og § 98. Det
følger af retsplejelovens § 108, 1. pkt., at
justitsministeren er politiets øverste foresatte og
udøver sin beføjelse gennem rigspolitichefen og
politidirektøren. Endvidere følger det af
retsplejelovens § 98, stk. 1, at justitsministeren er de
offentlige anklagere overordnet og fører tilsyn med disse.
Efter § 98, stk. 3, kan justitsministeren give de offentlige
anklagere pålæg vedrørende behandlingen af
konkrete sager. Et pålæg i medfør af § 98,
stk. 3, vedrørende behandling af konkrete sager skal
være skriftligt og ledsaget af en begrundelse. Endvidere
følger det af bestemmelsen, at Folketingets formand
skriftligt skal underrettes om pålægget.
2.2.1.1 Den kompetente myndigheds
opgaver
2.2.1.2 Retsplejelovens regler om blokering
af hjemmesider
Det følger af retsplejelovens § 791 d, stk. 1, at
der kan ske blokering af en hjemmeside, hvis der er grund til at
antage, at der fra hjemmesiden begås en overtrædelse af
straffelovens §§ 114-114 i, om terrorisme.
Ved »blokering« forstås en ordning, der er
rettet mod danske internetudbydere med henblik på direkte
DNS-blokering fra udbyderens side af hjemmesider med ulovligt
materiale. DNS-blokering medfører, at forsøg på
at opnå adgang til siden automatisk afvises af
internetudbyderen. Bestemmelsen forudsætter, at afvisningen
vil være ledsaget af en tekst, hvoraf det fremgår, at
politiet har opnået rettens kendelse til at blokere den
pågældende hjemmeside, og at eventuelle indsigelser kan
rettes til politiet, jf. Folketingstidende 2016-17, tillæg A,
L 192 som fremsat, s. 32.
Kravet om, at der skal være »grund til at
antage«, skal forstås i overensstemmelse med det
tilsvarende udtryk i retsplejelovens §§ 803 og 804 om
beslaglæggelse over for ikke-mistænkte og edition, jf.
Folketingstidende 2016-17, tillæg A, L 192 som fremsat, s.
32.
Kravet om, at »der fra hjemmesiden begås en
overtrædelse af straffelovens §§ 114-114 i«,
indebærer, at siden skal indeholde tekst, video eller lyd
mv., der udgør en sådan overtrædelse, jf.
Folketingstidende 2016-17, tillæg A, L 192 som fremsat, s.
32.
Det følger af retsplejelovens § 791, d, stk. 2, at
en afgørelse om blokering af en hjemmeside træffes af
retten ved kendelse efter politiets begæring. I kendelsen
anføres de konkrete omstændigheder i sagen,
hvorpå det støttes, at betingelserne for indgrebet er
opfyldt. Kendelsen kan til enhver tid omgøres.
Politiet forudsættes at foretage underretning af den, som
indgrebet retter sig mod, dvs. lejeren af den hjemmeside
(registranten), som retten har givet tilladelse til at blokere.
Indeholder hjemmesiden ikke kontaktoplysninger, og kan politiet
ikke umiddelbart fremskaffe disse oplysninger på anden vis,
kan underretning undlades. Underretning af personer i udlandet vil
ske efter de almindelige retshjælpsregler om underretning til
personer i andre lande.
Det forudsættes endvidere, at politiet hurtigst muligt
skal fjerne blokeringen, hvis politiet bliver bekendt med, at
grundlaget for kendelsen ikke længere er til stede, f.eks.
fordi det ulovlige indhold er fjernet fra hjemmesiden. Politiet er
dog ikke hermed pålagt en pligt til løbende at
kontrollere indholdet af de blokerede hjemmesider.
Det følger endvidere af retsplejelovens § 791, d,
stk. 3, at blokering ikke må foretages, såfremt
indgrebet står i misforhold til sagens betydning og den
ulempe, som indgrebet må antages at medføre. Der skal
således foretages en proportionalitetsafvejning, inden der
træffes afgørelse om blokering.
Det fremgår af retsplejelovens § 791 d, stk. 4, at
det påhviler udbydere af elektroniske kommunikationsnet og
-tjenester og administratorer af internetdomæner at
bistå politiet med at gennemføre blokering af en
hjemmeside. Det indebærer bl.a., at udbyderne skal
iværksætte en DNS-blokering af den hjemmeside, som
rettens kendelse vedrører.
Det påhviler udbydere af elektroniske kommunikationsnet og
-tjenester samt administratorer af internetdomæner at
bistå politiet ved gennemførelsen af kendelser efter
stk. 2. Afviser udbyderen eller administratoren uden lovlig grund
at bistå politiet, finder bestemmelsen i retsplejelovens
§ 178 (om anvendelse af tvangsmidler imod vidner) tilsvarende
anvendelse, jf. bestemmelsens stk. 4.
Fremsætter den, mod hvem indgrebet retter sig, anmodning
herom, skal politiet snarest muligt forelægge sagen for
retten. Retten afgør ved kendelse, om indgrebet skal
opretholdes, jf. bestemmelsens stk. 5.
2.2.1.3. Retsplejelovens regler om
beslaglæggelse
I sager om efterforskning af lovovertrædelser, som ikke er
omfattet af retsplejelovens § 791 d, stk. 1, vil politiet
kunne foretage beslaglæggelse af dokumenter på en
hjemmeside.
Det følger af retsplejelovens § 803, stk. 1, at
genstande, som en person, der ikke er mistænkt, har
rådighed over, kan beslaglægges som led i
efterforskningen af en lovovertrædelse, der er undergivet
offentlig påtale, hvis der er grund til at antage, at
genstanden kan tjene som bevis, bør konfiskeres eller ved
lovovertrædelsen er fravendt nogen, som kan kræve den
tilbage. Efter praksis omfatter genstande også dokumenter
på hjemmesider, og der kan derfor ske beslaglæggelse
heraf, jf. f.eks. Højesterets kendelse af 13. april 2007 som
gengivet i UfR 2007.1831H.
Afgørelse om beslaglæggelse træffes af retten
ved kendelse efter politiets begæring, jf. retsplejelovens
§ 806, stk. 1 og 2. Såfremt indgrebets øjemed
ville forspildes, hvis retskendelse skulle indhentes, kan politiet
træffe beslutning om beslaglæggelse. Fremsætter
den, mod hvem indgrebet retter sig, anmodning herom, skal politiet
snarest muligt og inden 24 timer forelægge sagen for retten,
der ved kendelse afgøre om indgrebet kan godkendes, jf.
bestemmelsens stk. 4.
En retskendelse sendes til administratoren af den
pågældende hjemmeside (DK Hostmaster), hvorefter
administratoren træffer de fornødne tekniske
foranstaltninger til at overføre rettighederne til
hjemmesiden til politiet. Hvis man herefter forsøger at
tilgå hjemmesiden, vil man typisk blive mødt med en
besked om, at rettighederne til hjemmesiden er overført til
politiet.
Beslaglæggelse af hjemmesider er hovedsageligt blevet
anvendt af politiet i sager, hvor hjemmesiden administreres i
Danmark. Det vil i praksis være hjemmesider, der ender
på ". dk.", som administreres af DK Hostmaster. I det omfang,
der er tale om en hjemmeside, som administreres i udlandet, kan det
i praksis være vanskeligt at gennemføre en
beslaglæggelse, idet det kræver bistand fra det land,
hvor hjemmesiden administreres. Det er muligt at anmode udenlandske
myndigheder om retshjælp til gennemførelsen af en
beslaglæggelse af en udenlandsk hjemmeside, men det er ofte
meget tidskrævende, og erfaringsmæssigt er der lande,
hvor det ikke er muligt at få en sådan
retskendelse.
2.2.2. TCO-forordningen
2.2.2.1 Udpegning af den kompetente
myndighed
Det følger af TCO-forordningens artikel 12, stk. 1, at
medlemsstaterne skal udpege en eller flere myndigheder, der er
kompetent til at a) udstede påbud om fjernelse af
terrorrelateret indhold i medfør af artikel 3, b)
kontrollere påbud om fjernelse i medfør af artikel 4,
c) føre tilsyn med gennemførelsen af specifikke
foranstaltninger i medfør af artikel 5, og d)
pålægge sanktioner i medfør af artikel 18.
Udpegningen af en national kompetent myndighed bør ikke
nødvendigvis indebære, at der skal oprettes en ny
myndighed, og det bør være muligt at udpege et
eksisterende organ. Medlemsstaterne kan ved udpegningen af den
eller de kompetente myndigheder frit vælge administrative,
retshåndhævende eller retslige myndigheder, jf.
præambelbetragtning 35.
Medlemsstaterne skal i medfør af TCO-forordningens
artikel 12, stk. 2, sikre, at et kontaktpunkt udpeges eller
etableres inden for deres kompetente myndigheder, jf. artikel 12,
stk. 1, litra a, til at behandle anmodninger om præcisering
og feedback for så vidt angår påbud om fjernelse
af terrorrelateret indhold, der er udstedt af disse. Oplysninger om
kontaktpunktet skal gøres offentligt tilgængelige.
Det følger af TCO-forordningens artikel 13, stk. 1, at
medlemsstaterne skal sikre, at deres kompetente myndigheder har de
nødvendige beføjelser og tilstrækkelige
ressourcer til at nå målene og til at opfylde deres
forpligtelser i henhold til forordningen. Medlemsstaterne skal
endvidere sikre, at deres kompetente myndigheder kan varetage deres
opgaver på en objektiv og ikkediskriminerende måde med
fuld respekt for grundlæggende rettigheder, og at de
kompetente myndigheder ikke søger eller modtager instrukser
fra noget andet organ i forbindelse med udøvelsen af de
opgaver i henhold til artikel 12, stk. 1, jf. TCO-forordningens
artikel 13, stk. 2.
2.2.2.2 Den kompetente myndigheds
opgaver
2.2.2.2.1 Påbud om
fjernelse
Efter TCO-forordningens artikel 3, stk. 1, kan den kompetente
myndighed i enhver medlemsstat udstede et påbud til
hostingtjenesteydere, der udbyder onlinetjenester i EU, om at
fjerne terrorrelateret indhold på deres platforme eller
deaktivere adgangen til sådant materiale i samtlige
medlemsstater.
Hvis den relevante kompetente myndighed ikke tidligere har
udstedt et påbud om fjernelse af terrorrelateret indhold til
en hostingtjenesteyder, skal den kompetente myndighed give
hostingtjenesteyderen oplysninger om procedurer og gældende
frister mindst 12 timer inden, den kompetente myndighed udsteder et
påbud om fjernelse af terrorrelateret indhold, medmindre der
er tale om en behørigt begrundet nødsituation, jf.
artikel 3, stk. 2. Det fremgår af præambelbetragtning
17, at behørigt begrundede nødsituationer er
situationer, hvor fjernelsen af eller deaktiveringen af adgang til
det terrorrelaterede indhold mere end én time efter
modtagelsen af påbuddet om fjernelse vil medføre
alvorlig skade. Dette er bl.a. tilfældet ved
overhængende fare for en persons liv eller fysiske
integritet, eller når sådant indhold viser
igangværende begivenheder, der medfører skade på
en persons liv eller fysiske integritet. Det er den kompetente
myndighed, der afgør, om en situation udgør en
nødsituation. Denne beslutning skal fremgå af
påbuddet om fjernelse.
Påbuddet om fjernelse skal bl.a. omfatte en
tilstrækkeligt detaljeret begrundelse for, hvorfor indholdet,
som skal fjernes, eller hvortil adgang skal deaktiveres, betragtes
som værende terrorrelateret indhold, og en henvisning til den
relevante type af terrorrelateret indhold, jf. forordningens
artikel 3, stk. 4, litra b. Det følger endvidere af artikel
3, stk. 4, litra c, at påbuddet skal indeholde oplysninger om
indholdets placering ved at angive den nøjagtige
internetadresse (URL) og om nødvendigt eventuelle andre
supplerende oplysninger til identifikation af det terrorrelaterede
indhold, såsom et screenshot af det pågældende
indhold. Herudover skal påbuddet bl.a. indeholde
letforståelige oplysninger om hostingtjenesteyderens og
indholdsleverandørens klagemuligheder, herunder oplysninger
om muligheden for at klage til den kompetente myndighed og retslig
prøvelse samt klagefristerne, jf. artikel 3, stk. 4, litra
f. Begrundelsen bør således sætte
hostingtjenesteyderen og i sidste ende indholdsleverandøren
i stand til effektivt at udøve deres ret til retlig
prøvelse, jf. præambelbetragtning nr. 18.
Hostingtjenesteyderen skal fjerne eller deaktivere adgangen til
det terrorrelaterede indhold i alle medlemsstater hurtigst muligt
og under alle omstændigheder inden for én time efter
modtagelse af et påbud om fjernelse af terrorrelateret
indhold, jf. TCO-forordningens artikel 3, stk. 3.
Hostingtjenesteyderen skal herefter uden unødigt ophold
underrette den kompetente myndighed om, at indholdet er blevet
fjernet, eller at adgangen til indholdet er blevet deaktiveret samt
tidspunktet for dette, jf. forordningens artikel 3, stk. 6.
Underretningen skal ske ved hjælp af en formular, der er
indsat som bilag II ("Feedback efter påbud om fjernelse af
eller deaktivering af adgang til terrorrelateret indhold") til
TCO-forordningen.
Hvis en hostingtjenesteyder ikke kan efterkomme et påbud
om fjernelse på grund af force majeure eller faktisk
umulighed, som ikke kan tilskrives hostingtjenesteyderen, herunder
af objektivt begrundede tekniske eller operationelle årsager,
skal hostingtjenesteyderen uden unødigt ophold oplyse den
kompetente myndighed, der har udstedt påbuddet om fjernelse,
herom, jf. TCO-forordningens artikel 3, stk. 7. Det samme
gælder, hvis hostingtjenesteyderen ikke kan efterkomme et
påbud om fjernelse, fordi det indeholder åbenbare fejl
eller ikke indeholder tilstrækkelige oplysninger til, at
påbuddet kan efterkommes, jf. artikel 3, stk. 8.
Hostingtjenesteyderen skal underrette den kompetente myndighed og
anmode om den nødvendige forklaring af påbuddet ved
hjælp af en formular, der er indsat som bilag 3 ("Oplysninger
om, hvorfor det ikke er muligt at efterkomme påbuddet om
fjernelse") til TCO-forordningen.
2.2.2.2.2 Procedure for
grænseoverskridende påbud om fjernelse
Hvor hostingtjenesteyderen ikke har sit hovedsæde eller
sin retlige repræsentant i den medlemsstat, hvor den
kompetente myndighed, der har udstedt påbuddet om fjernelse
af terrorrelateret indhold, er beliggende, skal den kompetente
myndighed, samtidig med at påbuddet sendes til
hostingtjenesteyderen, sende en kopi af påbuddet om fjernelse
til den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor
hostingtjenesteyderen har sit hovedsæde, eller hvor dens
retlige repræsentant har ophold eller er etableret, jf.
TCO-forordningens artikel 4, stk. 1.
Såfremt en hostingtjenesteyder modtager et påbud om
fjernelse, skal den tage de foranstaltninger, der er fastsat i
forordningens artikel 3, samt de nødvendige foranstaltninger
for at være i stand til at kunne genindsætte eller
genetablere adgang til indholdet, jf. forordningens artikel 4, stk.
2.
Den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor
hostingtjenesteyderen har sit hovedsæde, eller hvor dens
retlige repræsentant har ophold eller er etableret, kan af
egen drift inden for 72 timer efter modtagelse af kopien af
påbuddet om fjernelse kontrollere, om påbuddet
udgør et alvorligt eller åbenbart brud på
TCO-forordningen eller grundlæggende rettigheder i EU's
Charter om grundlæggende rettigheder, jf. forordningens
artikel 4, stk. 3. I så fald vedtager den kompetente
myndighed inden for samme tidsperiode en begrundet afgørelse
herom. Den kompetente myndighed skal forud for, at en sådan
afgørelse træffes, underrette den udstedende
kompetente myndighed om sin hensigt og om begrundelsen for
afgørelsen, jf. artikel 4, stk. 5.
Hvis den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor
hostingtjenesteyderen har sit hovedsæde, eller dens retlige
repræsentant har ophold eller er etableret, træffer en
begrundet afgørelse om, at påbuddet om fjernelse
udgør et alvorligt eller åbenbart brud på
forordningen eller grundlæggende rettigheder i EU's Charter
om grundlæggende rettigheder, skal dette straks meddeles til
den udstedende kompetente myndighed, hostingtjenesteyderen,
indholdsleverandøren og Europol, hvorefter påbuddet om
fjernelse ikke længere er juridisk bindende, jf.
forordningens artikel 4, stk. 6. Hostingtjenesteyderen
genindsætter omgående indholdet eller genaktiverer
adgangen dertil, efter at have modtaget en afgørelse, der
fastslår en overtrædelse meddelt i overensstemmelse med
stk. 6, jf. artikel 4, stk. 7. Dette berører dog ikke
muligheden for at håndhæve vilkår og betingelser
i overensstemmelse med EU-retten og national ret.
En hostingtjenesteyder og en indholdsleverandør har ret
til inden for 48 timer efter modtagelse af et påbud om
fjernelse af terrorrelateret indhold eller oplysninger herom i
medfør af forordningens artikel 11, stk. 2, at indgive en
begrundet anmodning til de kompetente myndigheder i den
medlemsstat, hvor hostingtjenesteyderen har sit hovedsæde,
eller hvor den retlige repræsentant har ophold eller er
etableret, om at kontrollere, om påbuddet udgør et
alvorligt eller åbenbart brud på forordningen eller
grundlæggende rettigheder i EU's Charter om
grundlæggende rettigheder, jf. artikel 4, stk. 4. Den
kompetente myndighed skal inden for 72 timer efter modtagelse af
anmodningen træffe en begrundet afgørelse efter at
have kontrolleret påbuddet om fjernelse med angivelse af dens
konklusioner om, hvorvidt der er tale om en overtrædelse.
2.2.2.2.3. Specifikke foranstaltninger
Det fremgår af TCO-forordningens artikel 12, stk. 1, litra
c, at den kompetente myndighed skal føre tilsyn med
gennemførelsen af specifikke foranstaltninger i
medfør af artikel 5. Ifølge TCO-forordningens artikel
5, stk. 1, skal hostingtjenesteydere, der eksponeres for
terrorrelateret indhold som omhandlet i stk. 4, hvor det er
relevant, i deres vilkår og betingelser medtage og anvende
bestemmelser om håndtering af misbrug af deres tjenester til
udbredelse af terrorrelateret indhold online. Dette skal ske
på en omhyggelig, forholdsmæssig og ikkediskriminerende
måde og under behørig hensyntagen til brugernes
grundlæggende rettigheder, herunder navnlig ytrings- og
informationsfriheden, der er af grundlæggende betydning i et
åbent og demokratisk samfund.
En hostingtjenesteyder anses efter forordningens artikel 5, stk.
4, for at være eksponeret for terrorrelateret indhold,
når den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor
hostingtjenesteyderen har hovedsæde, eller hvor dens
repræsentant har ophold eller er etableret, træffer
afgørelse herom og underretter hostingtjenesteyderen om
afgørelsen. Afgørelsen skal baseres på
objektive kriterier, som f.eks. at hostingtjenesteyderen har
modtaget to eller flere påbud om fjernelse af terrorrelateret
indhold inden for de seneste 12 måneder.
Hvis en hostingtjenesteyder eksponeres
for terrorrelateret indhold, skal hostingtjenesteyderen efter
TCO-forordningens artikel 5, stk. 2, træffe specifikke
foranstaltninger for at beskytte deres tjenester mod udbredelse af
terrorrelateret indhold til offentligheden. Valget af de konkrete
foranstaltninger ligger hos hostingtjenesteyderen, men kan omfatte
en eller flere af følgende foranstaltninger:
a) Passende
tekniske og operationelle foranstaltninger eller kapaciteter
såsom passende bemanding eller tekniske midler til at
identificere og hurtigt fjerne eller deaktivere adgangen til
terrorrelateret indhold.
b) Let
tilgængelige og brugervenlige mekanismer, så brugere
kan rapportere muligt terrorrelateret indhold til
hostingtjenesteyderen.
c) Alle andre
mekanismer, der kan øge kendskabet til terrorrelateret
indhold på dens tjenester, såsom mekanismer til
brugermoderation.
d) Enhver anden
foranstaltning, som hostingtjenesteyderen finder
hensigtsmæssig til at håndtere fremkomsten af
terrorrelateret indhold på sine tjenester.
Enhver foranstaltning, som en
hostingtjenesteyder træffer som følge af eksponering
for terrorrelateret indhold, skal leve op til følgende krav,
jf. artikel 5, stk. 3:
a) De skal
være effektive til at afbøde niveauet for eksponering
for terrorrelateret indhold.
b) De skal
være målrettede og forholdsmæssige, idet der
navnlig tages hensyn til, hvor alvorlig graden af eksponering
på hostingtjenesteyderens tjenester for terrorrelateret
indhold er, samt de tekniske og operationelle kapaciteter, den
finansielle styrke, antal brugere af hostingtjenesteyderens
tjenester og den mængde indhold, de leverer.
c) De skal anvendes
under fuld hensyntagen til brugernes rettigheder og legitime
interesser, navnlig brugernes grundlæggende rettigheder
vedrørende ytrings- og informationsfrihed, respekt for
privatlivet og beskyttelse af personoplysninger.
d) De skal anvendes
på en omhyggelig og ikkediskriminerende måde.
Hvor de specifikke foranstaltninger omfatter brugen af tekniske
foranstaltninger, skal der træffes passende og effektive
sikkerhedsforanstaltninger, navnlig gennem menneskeligt tilsyn og
kontrol, for at sikre nøjagtighed og undgå fjernelse
af materiale, der ikke er terrorrelateret.
Efter forordningens artikel 5, stk. 5, skal en
hostingtjenesteyder, der efter stk. 4, har modtaget en
afgørelse om, at den anses for at være eksponeret for
terrorindhold, senest tre måneder efter modtagelsen af
afgørelsen og derefter hvert år aflægge rapport
til den kompetente myndighed om de specifikke foranstaltninger, som
den har truffet eller agter at træffe for at
imødegå eksponeringen, jf. bestemmelsens stk. 2 og 3.
Underretningsforpligtelsen ophører, når den kompetente
myndighed på baggrund af en anmodning fra
hostingtjenesteyderen træffer afgørelse om, at
hostingtjenesteyderen ikke længere er at betragte om
værende eksponeret for terrorrelateret indhold. Den
kompetente myndighed skal træffe afgørelse inden for
tre måneder efter modtagelsen af en sådan anmodning fra
hostingtjenesteyderen, jf. artikel 5, stk. 7.
Hvis den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor
hostingtjenesteyderen har hovedsæde, finder, at de
foranstaltninger, som hostingtjenesteyderen har truffet, ikke er
tilstrækkelige, træffer den kompetente myndighed
afgørelse om, at hostingtjenesteyderen skal træffe de
nødvendige foranstaltninger, jf. forordningens artikel 5,
stk. 6. Den nærmere afgørelse af, hvilke
foranstaltninger der skal iværksættes, forbliver hos
hostingtjenesteyderen.
Krav om at træffe specifikke foranstaltninger efter
forordningens artikel 5 medfører ikke en generel
forpligtelse for hostingtjenesteydere til at overvåge det
indhold, som hostingtjenesteyderne fremsender eller lagrer, eller
en generel forpligtelse til at aktivt at undersøge forhold
eller omstændigheder, der tyder på ulovlig aktivitet,
jf. artikel 5, stk. 8. Krav om at træffe specifikke
foranstaltninger omfatter heller ikke en forpligtelse for
hostingtjenesteyderen til at bruge automatiserede
værktøjer.
2.2.3. Justitsministeriets overvejelser og den
foreslåede ordning
2.2.3.1. Udpegning af kompetent myndighed
Det følger af TCO-forordningens artikel 12, stk. 1, at
hver medlemsstat udpeger den eller de kompetente myndigheder, der
skal varetage de opgaver, som er nævnt i bestemmelsen.
Lovforslaget har bl.a. til formål at udpege den kompetente
myndighed i Danmark. Den kompetente myndighed skal varetage en
række opgaver, der efter Justitsministeriets vurdering mest
hensigtsmæssigt varetages af en myndighed, der har erfaring
med løsningen af forvaltningsretlige opgaver, og som har
viden inden for terrorområdet.
Rigspolitiet er politiets øverste myndighed i Danmark,
der understøtter politikredsenes arbejde og koordinerer
politiets indsats på landsplan. Rigspolitiet har
således som forvaltningsmyndighed erfaring med varetagelsen
af den type opgaver, som den kompetente myndighed i henhold til
TCO-forordningen skal varetage.
Derudover har Rigspolitiet allerede i dag et tæt
samarbejde med Danmarks nationale sikkerheds- og
efterretningstjeneste Politiets Efterretningstjeneste (PET) om
identifikation og vurdering af terrorrelateret indhold.
Rigspolitiets organisatoriske tilknytning til PET muliggør
herved, at Rigspolitiet ved varetagelsen af sine forpligtelser kan
inddrage PET i relevant omfang og modtage væsentlig bistand i
forbindelse med bl.a. identifikation, monitorering, vurdering og
indberetning af terrorrelateret indhold. Rigspolitiets samarbejde
med PET på dette område vil ligeledes kunne sikre, at
der foretages en vurdering af, om fjernelse af terrorrelateret
indhold strider imod hensyn til igangværende efterforskning,
jf. TCO-forordningens artikel 14. Sådanne hensyn vil dog
alene kunne inddrages i forbindelse med Rigspolitiets udstedelse af
påbud om fjernelse af terrorrelateret indhold, og ikke
når Rigspolitiet underretter en dansk hostingtjenesteyder om
et påbud om fjernelse af terrorrelateret indhold fra en anden
medlemsstat efter dette lovforslags § 3, stk. 1.
Det foreslås på denne baggrund i lovforslagets
§ 2, stk. 1, at Rigspolitiet udpeges som kompetent myndighed i
henhold til TCO-forordningens artikel 12, stk. 1, litra a-c. Dette
indebærer, at Rigspolitiet vil få kompetence til at
udstede påbud om fjernelse i medfør af forordningens
artikel 3, kompetence til at kontrollere påbud om fjernelse i
medfør af artikel 4 samt kompetence til at føre
tilsyn med gennemførelsen af specifikke foranstaltninger i
medfør af artikel 5.
Det bemærkes i den forbindelse, at det efter
gældende ret er anklagemyndigheden, der under visse
betingelser kan udstede bødeforelæg efter
retsplejelovens § 832, og det er domstolene, der
pålægger sanktioner ved afsigelsen af straffedomme.
Anklagemyndigheden og domstolene er således efter
gældende ret allerede kompetente til at pålægge
sanktioner i medfør af TCO-forordningens artikel 18, jf.
artikel 12, stk. 1, litra d. Mulighederne for udstedelse af
bødeforelæg er beskrevet nærmere under pkt.
2.4.3 nedenfor.
I det omfang Rigspolitiet som kompetent myndighed i Danmark
får mistanke om en overtrædelse af de bestemmelser i
forordningen, der er strafbelagt med dette lovforslag, skal
Rigspolitiet indgive en anmeldelse til den stedlige politikreds,
der herefter inden for strafferetsplejens rammer kan efterforske
sagen og tage stilling til, om der skal ske
strafforfølgning. Det vil efter de almindelige regler om
ansvarsfordelingen mellem politiet og anklagemyndigheden betyde, at
sagerne vil skulle afgøres af den stedlige
anklagemyndighed.
TCO-forordningens artikel 13, stk. 2, indeholder en forpligtelse
for medlemsstaterne til at sikre, at den kompetente myndighed bl.a.
udfører opgaverne i henhold til forordningen på en
objektiv og ikkediskriminerende måde, ligesom den kompetente
myndighed ikke må søge eller modtage instrukser fra
andre organer i forbindelse hermed.
Justitsministeriet bemærker i den forbindelse, at
Rigspolitiet og anklagemyndigheden organisatorisk er underlagt
Justitsministeriet, og at justitsministeren efter reglerne i
retsplejeloven kan give pålæg vedrørende
behandlingen af konkrete sager. Skiftende justitsministre har
imidlertid været yderst tilbageholdende med at anvende denne
beføjelse, hvorfor det er Justitsministeriets vurdering, at
de gældende regler i bl.a. retsplejeloven og
forvaltningsloven reelt indeholder tilfredsstillende garantier, der
sikrer Rigspolitiets og anklagemyndighedens uafhængighed.
Justitsministeriet finder imidlertid, at TCO-forordningens artikel
13, stk. 2, indeholder en forpligtelse til - gennem nationale
regler - at sikre de kompetente myndigheder fuld uafhængighed
i deres udøvelse af beføjelser mv. efter
forordningen. Det bemærkes i den forbindelse, at der efter
TCO-forordningens præambelbetragtning nr. 35 ikke er noget
til hinder for, at der udpeges et allerede eksisterende organ som
kompetent myndighed.
Det foreslås derfor med lovforslagets § 2, stk. 2, at
Rigspolitiet og anklagemyndigheden udfører deres opgaver i
henhold til loven og TCO-forordningen i fuld uafhængighed, og
at de ikke må søge eller modtage instrukser fra andre
organer i forbindelse med udførelsen af deres opgaver i
henhold til TCO-forordningens artikel 12, stk. 1, litra a-d. Dette
indebærer, at Rigspolitiet, der efter lovforslagets § 2,
stk. 1, foreslås udpeget som national kompetent myndighed i
henhold til forordningens artikel 12, stk. 1, litra a-c, vil
være uafhængig i overensstemmelse med forordningens
krav herom. Anklagemyndigheden og domstolene er efter
gældende ret allerede kompetente til at pålægge
sanktioner i medfør af artikel 18 i TCO-forordningen, jf.
artikel 12, stk. 1, litra d. Den foreslåede § 2, stk. 2,
sikrer, at anklagemyndigheden vil være uafhængig i
overensstemmelse med forordningens krav. Lovforslagets § 2,
stk. 2, vil således være lex specialis i forhold til
retsplejelovens §§ 98 og 108.
2.2.3.2. Den kompetente myndigheds opgaver
Lovforslaget indebærer for det første, at Rigspolitiet efter
TCO-forordningens artikel 12, stk. 1, litra a, jf. artikel 3, vil
kunne udstede et påbud til hostingtjenesteudbydere, der
udbyder onlinetjenester i EU, om at fjerne terrorrelateret indhold
på deres platforme eller deaktivere adgangen til sådant
materiale i samtlige medlemsstater inden for én time efter
modtagelsen af påbuddet. Påbuddet vil skulle udstedes i
overenstemmelse med forordningens artikel 3, jf. nærmere pkt.
2.2.2.2.1 ovenfor.
Lovforslaget indebærer for det andet, at Rigspolitiet efter
TCO-forordningens artikel 12, stk. 1, litra b, jf. artikel 4, vil
skulle kontrollere påbud om fjernelse. Det bemærkes i
den forbindelse, at forordningens artikel 4, stk. 1,
indebærer, at en national myndighed i en anden medlemsstat
skal kunne træffe en retligt bindende afgørelse i form
af f.eks. et påbud om fjernelse af terrorrelateret indhold
over for en hostingtjenesteyder med hovedsæde i Danmark med
virkning i Danmark. En sådan ordning, hvor en udenlandsk
myndighed skal have beføjelse til at udøve myndighed
med virkning inden for det danske territorium, rejser som
udgangspunkt spørgsmål i forhold til det uskrevne
grundlovsforbud, hvorefter danske myndigheder som udgangspunkt
anses for enekompetente til at udøve
myndighedsbeføjelser inden for det danske territorium.
Rigspolitiet vil således skulle administrere den ordning
for forordningens anvendelse i dansk ret, som er skitseret i
Danmarks erklæring af 16. marts 2021, jf. nærmere pkt.
1.2 ovenfor.
I overensstemmelse hermed foreslås det med lovforslagets
§ 3, stk. 1, at når Rigspolitiet i henhold til
TCO-forordningens artikel 4, stk. 1, underrettes om et påbud
om fjernelse af terrorrelateret indhold, der er udstedt af den
kompetente myndighed i en anden medlemsstat, og som er adresseret
til en hostingtjenesteyder med hovedsæde i Danmark eller til
en hostingtjenesteyders retlige repræsentant i Danmark, skal
Rigspolitiet underrette hostingtjenesteyderen eller den retlige
repræsentant om påbuddets retlige virkning for så
vidt angår Danmark.
Bestemmelsen indebærer, at et påbud fra en anden
medlemsstats kompetente myndighed til en dansk hostingtjenesteyder
får retsvirkning for så vidt angår Danmark,
når den danske hostingtjenesteyder er underrettet herom af
Rigspolitiet. Dette gælder uanset, at den danske
hostingtjenesteyder og Rigspolitiet modtager påbuddet fra den
udenlandske kompetente myndighed på samme tid, jf.
forordningens artikel 4, stk. 1. Det er således en
forudsætning for, at en dansk hostingtjenesteyder kan ifalde
ansvar for ikke at efterkomme et påbud efter
TCO-forordningens artikel 3, stk. 1, om fjernelse eller
deaktivering efter artikel 3, stk. 3, at Rigspolitiet har
underrettet hostingtjenesteyderen om påbuddets retlige
virkning for så vidt angår Danmark.
Det bemærkes, at underretningsordningen ikke er til hinder
for, at hostingtjenesteyderen kan ifalde ansvar for ikke at
efterkomme et påbud efter TCO-forordningens artikel 3, stk.
1, om fjernelse eller deaktivering efter artikel 3, stk. 3, for
så vidt angår de øvrige EU-medlemsstater.
Påbuddet har således retlig virkning for så vidt
angår de øvrige medlemsstater i overensstemmelse med
TCO-forordningen, uanset om der er sket underretning til den danske
hostingtjenesteyder i henhold til lovforslagets § 3, stk.
1.
Efter lovforslagets § 3, stk. 2, skal underretning efter
bestemmelsens stk. 1 ske umiddelbart efter, at Rigspolitiet er
blevet underrettet om påbuddet.
Det bemærkes i den forbindelse, at TCO-forordningens
artikel 3, stk. 3, indeholder en forpligtelse til at fjerne
terrorrelateret indhold hurtigst muligt og inden for én
time, og at denne tidsfrist begynder at løbe fra det
tidspunkt, hvor den danske hostingtjenesteyder modtager
påbuddet fra den udenlandske myndighed. Det gælder
uanset, at påbuddet først får retlig virkning
for så vidt angår Danmark, når Rigspolitiet har
foretaget underretning efter lovforslagets § 3, stk. 1.
Det er derfor afgørende for overholdelse af forordningens
artikel 3, stk. 3, at Rigspolitiet som den kompetente danske
myndighed videresender påbud fra en anden medlemsstats
kompetente myndighed umiddelbart efter modtagelsen heraf, og at
Rigspolitiet således alene foretager en overordnet og
indledende vurdering af, om påbuddet opfylder en række
formmæssige krav som beskrevet i TCO-forordningens artikel 3,
stk. 4, jf. nærmere pkt. 2.2.2.2.1 ovenfor.
Efter TCO-forordningens artikel 4, stk. 3, kan den kompetente
myndighed i det land, hvor hostingtjenesteyderen har
hovedsæde, eller hvor dens retlige repræsentant har
ophold eller er etableret, imidlertid af egen drift inden for 72
timer efter modtagelse af et påbud om fjernelse af
terrorrelateret indhold efter artikel 4, stk. 1, vedtage en
begrundet afgørelse om, at påbuddet udgør et
alvorligt eller åbenbart brud på forordningen eller
grundlæggende rettigheder i EU's Charter om
grundlæggende rettigheder, herunder ytringsfriheden. En
hostingtjenesteyder og en indholdsleverandør har efter
forordningens artikel 4, stk. 4, ret til inden for 48 timer efter
modtagelse af et sådant påbud at anmode den kompetente
myndighed om at kontrollere påbuddet, jf. nærmere pkt.
2.2.2.2.2. ovenfor.
Lovforslaget indebærer for det tredje, at Rigspolitiet efter
TCO-forordningens artikel 12, stk. 1, litra c, jf. artikel 5, vil
skulle føre tilsyn med gennemførelsen af specifikke
foranstaltninger i overensstemmelse med de i artikel 5 fastsatte
procedurer.
Som det fremgår nærmere af pkt. 2.2.2.3 ovenfor,
anses en hostingtjenesteyder efter forordningens artikel 5, stk. 4,
for at være eksponeret for terrorrelateret indhold, når
den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor
hostingtjenesteyderen har hovedsæde, eller hvor dens
repræsentant har ophold eller er etableret, træffer
afgørelse herom, og underrettet hostingtjenesteyderen herom.
Afgørelsen skal baseres på objektive kriterier, som
f.eks. at hostingtjenesteyderen har modtaget to eller flere
påbud om fjernelse af terrorrelateret inden for 12
måneder.
Rigspolitiet vil således i overensstemmelse med
TCO-forordningens artikel 5, stk. 4, kunne træffe
afgørelse om, at en hostingtjenesteyder anses for at
være eksponeret for terrorrelateret indhold. En sådan
afgørelse vil efter Justitsministeriets vurdering have
karakter af en afgørelse i forvaltningslovens forstand.
Behandlingen af sådanne sager vil derfor skulle ske i
overensstemmelse med reglerne i forvaltningsloven, herunder om
partshøring og begrundelse, samt øvrige
forvaltningsretlige regler og grundsætninger.
2.3. Sagsbehandling og klageadgang
2.3.1. Gældende ret
Der findes i dag ikke regler om adgang til effektive retsmidler
for hostingtjenesteydere eller indholdsleverandører, der har
modtaget påbud eller afgørelser truffet efter
TCO-forordningen.
2.3.1.1. Forvaltningslovens regler om partshøring og
begrundelse
Forvaltningslovens kapitel 5 indeholder regler om
partshøring.
Det følger af forvaltningslovens § 19, at hvis en
part ikke kan antages at være bekendt med, at myndigheden er
i besiddelse af bestemte oplysninger om en sags faktiske grundlag
eller eksterne faglige vurderinger, må der ikke træffes
afgørelse, før myndigheden har gjort parten bekendt
med oplysningerne eller vurderingerne og givet denne lejlighed til
at fremkomme med en udtalelse. Det gælder dog kun, hvis
oplysningerne eller vurderingerne er til ugunst for den
pågældende part og er af væsentlig betydning for
sagens afgørelse.
Efter § 19, stk. 2, nr. 2 og 3, gælder bestemmelsen i
stk. 1 dog ikke, hvis udsættelse vil medføre
overskridelse af en lovbestemt frist for sagens afgørelse,
eller hvis partens interesse i, at sagens afgørelse
udsættes, findes at burde vige for væsentlige hensyn
til offentlige eller private interesser, der taler imod en
sådan udsættelse.
Forvaltningslovens kapitel 6 indeholder regler om begrundelse
mv.
Det følger af forvaltningslovens § 22, at en
afgørelse, når den meddeles skriftligt, skal
være ledsaget af en begrundelse, medmindre afgørelsen
fuldt ud giver den pågældende part medhold.
Efter lovens § 24, stk. 1, skal en begrundelse for en
afgørelse indeholde en henvisning til de retsregler, i
henhold til hvilke afgørelsen er truffet. I det omfang,
afgørelsen efter disse regler beror på et
administrativt skøn, skal begrundelsen tillige angive de
hovedhensyn, der har været bestemmende for
skønsudøvelsen. Begrundelsen skal endvidere om
fornødent indeholde en kort redegørelse for de
oplysninger vedrørende sagens faktiske omstændigheder,
som er tillagt væsentlig betydning for afgørelsen, jf.
bestemmelsens stk. 2.
Reglerne om partshøring og begrundelse gælder for
behandling af sager, hvori der er eller vil blive truffet
afgørelse af en forvaltningsmyndighed, jf.
forvaltningslovens § 2, stk. 1.
2.3.1.2. Klageadgang
Forvaltningsafgørelser kan som hovedregel påklages
til en overordnet forvaltningsmyndighed. Denne klageadgang hviler
på en retssædvane. Hovedreglen medfører, at
afskæring af en rekursadgang fra en underordnet myndighed til
en overordnet myndighed normalt kræver udtrykkelig
lovhjemmel.
2.3.2. TCO-forordningen
Det følger af TCO-forordningens artikel 9, stk. 1, at
hostingtjenesteydere, der har modtaget et påbud om fjernelse
udstedt i medfør af artikel 3, stk. 1, eller en
afgørelse i medfør af artikel 4, stk. 4, eller
artikel 5, stk. 4, 6 eller 7, skal have adgang til effektive
retsmidler. Denne ret omfatter retten til at gøre indsigelse
mod et sådant påbud om fjernelse ved domstolene i den
medlemsstat, hvor den kompetente myndighed, der har udstedt
påbuddet om fjernelse, er beliggende, og retten til at
gøre indsigelse mod afgørelsen i medfør af
artikel 4, stk. 4, eller artikel 5, stk. 4, 6 eller 7, ved
domstolene i den medlemsstat, hvor den kompetente myndighed, der
har truffet afgørelsen, er beliggende.
På tilsvarende vis skal indholdsleverandører, hvis
indhold er blevet fjernet, eller hvortil adgangen er blevet
deaktiveret som følge af et påbud om fjernelse, have
adgang til effektive retsmidler, jf. artikel 9, stk. 2. Denne ret
omfatter retten til at gøre indsigelse mod et påbud om
fjernelse, der er udstedt i medfør af artikel 3, stk. 1, ved
domstolene i den medlemsstat, hvor den kompetente myndighed, der
har udstedt påbuddet om fjernelse, er beliggende, og retten
til at gøre indsigelse mod en afgørelse i
medfør af artikel 4, stk. 4, ved domstolene i den
medlemsstat, hvor den kompetente myndighed, der har truffet
afgørelsen, er beliggende.
Medlemsstaterne er efter bestemmelsens stk. 3 forpligtede til at
fastsætte effektive procedurer for udøvelsen af
rettighederne i artikel 9.
2.3.3. Justitsministeriets overvejelser og den
foreslåede ordning
2.3.3.1. Parthøring og begrundelse
Det foreslås med lovforslagets § 2, stk. 1, at
Rigspolitiet udpeges som national kompetent myndighed i henhold til
TCO-forordningens artikel 12, stk. 1, litra a-c, hvilket bl.a.
indebærer, at Rigspolitiet vil få kompetence til at
udstede påbud om fjernelse eller deaktivering af
terrorrelateret indhold i medfør af forordningens artikel 3,
og kompetence til at kontrollere påbud om fjernelse i
medfør af forordningens artikel 4, jf. nærmere pkt.
2.2.2.2.2 ovenfor.
Det er Justitsministeriets vurdering, at Rigspolitiets
udstedelse af et påbud efter TCO-forordningens artikel 3 vil
udgøre en afgørelse i forvaltningslovens
forstand.
Justitsministeriet finder tilsvarende, at Rigspolitiets
afgørelser efter TCO-forordningens artikel 4, stk. 3 og 4,
om, at et påbud udgør et alvorligt eller
åbenbart brud på forordningen eller grundlæggende
rettigheder i EU's Charter om grundlæggende rettigheder, vil
udgøre en afgørelse i forvaltningslovens
forstand.
Endvidere foreslås det med lovforslagets § 3, stk. 1,
at når Rigspolitiet i henhold til TCO-forordningens artikel
4, stk. 1, underrettes om et påbud, der er udstedt af den
kompetente myndighed i en anden medlemsstat, og som er adresseret
til en hostingtjenesteyder med hovedsæde i Danmark eller til
en hostingtjenesteyders retlige repræsentant i Danmark, skal
Rigspolitiet underrette hostingtjenesteyderen eller den retlige
repræsentant om påbuddets retlige virkning for så
vidt angår Danmark, jf. nærmere af pkt. 2.2.3.2
ovenfor.
Det kan efter Justitsministeriets opfattelse give anledning til
tvivl, om Rigspolitiets underretning efter lovforslagets § 3,
stk. 1, af hostingtjenesteyderen eller dennes retlige
repræsentant i Danmark om et påbud udstedt af
kompetente myndigheder i andre medlemsstater vil have karakter af
en afgørelse i forvaltningslovens forstand. Henset til at
sådanne påbud først får retsvirkning for
så vidt angår Danmark, når Rigspolitiet har
underrettet den hostingtjenesteyder, som påbuddet retter sig
mod, finder Justitsministeriet dog, at underretningen i sig selv
får karakter af en sådan afgørelse.
At der er tale om afgørelser i forvaltningslovens
forstand indebærer, at Rigspolitiet som udgangspunkt vil
skulle iagttage forvaltningslovens regler, herunder reglerne om
partshøring i forvaltningslovens kapitel 5 og begrundelse i
forvaltningslovens kapitel 6, samt øvrige
forvaltningsretlige regler og grundsætninger ved behandlingen
af de nævnte sagstyper, jf. nærmere pkt. 2.3.1.1
ovenfor.
Med lovforslagets § 4, stk. 1, 1. pkt., foreslås det,
at forvaltningslovens kapitel 5 om partshøring ikke finder
anvendelse for Rigspolitiets afgørelser i henhold til
TCO-forordningens artikel 3, og artikel 4, stk. 3 og 4, samt
underretninger efter lovforslagets § 3, stk. 1. Forslaget
indebærer herved, at Rigspolitiet ikke vil skulle foretage
partshøring af hostingtjenesteydere mv., inden der
træffes afgørelse om udstedelse af et påbud i
medfør af forordningens artikel 3, afgørelser om et
påbuds forenelighed med TCO-forordningen og EU's Charter om
grundlæggende rettigheder i medfør af forordningens
artikel 4, stk. 3 og 4, og underretninger i medfør af
lovforslagets § 3, stk. 1.
Den foreslåede fravigelse har til hensigt at sikre den
effektive virkning af et påbud om fjernelse af
terrorrelateret indhold. Det er samtidig afgørende for at
kunne overholde tidsfristerne i TCO-forordningen, at Rigspolitiet
ikke er forpligtet til at overholde forvaltningslovens krav til
parthøring.
Justitsministeriet bemærker samtidig, at betingelserne for
at undlade at foretage partshøring i forbindelse med
afgørelser efter TCO-forordningens artikel 3, og artikel 4,
stk. 3 og 4, samt underretninger efter lovforslagets § 3, stk.
1, efter gældende ret ofte vil være opfyldt, jf. herved
forvaltningslovens § 19, stk. 2, nr. 2 og 3. Det følger
heraf, at partshøring kan undlades, hvis udsættelse
vil medføre overskridelse af en lovbestemt frist for sagens
afgørelse, eller hvis partens interesse i, at sagens
afgørelse udsættes, findes at burde vige for
væsentlige hensyn til offentlige eller private interesser,
der taler imod en sådan udsættelse. Justitsministeriet
finder det imidlertid rigtigst at regulere forholdet udtrykkeligt i
loven.
Det foreslås endvidere med lovforslagets § 4, stk. 1,
2. pkt., at forvaltningslovens kapitel 6 om begrundelse mv. ikke
finder anvendelse for Rigspolitiets underretninger efter
lovforslagets § 3, stk. 1. Forslaget indebærer, at
Rigspolitiet ikke vil være forpligtet til at overholde
forvaltningslovens krav til begrundelse i forbindelse med
underretningerne. Den foreslåede fravigelse af kravet om
begrundelsen hænger sammen med, at Rigspolitiet vil skulle
underrette hostingtjenesteyderen mv. om påbuddets retlige
virkning for så vidt angår Danmark, umiddelbart efter
Rigspolitiet er blevet orienteret om påbuddet, jf.
lovforslagets § 3, stk. 2.
Justitsministeriet bemærker, at det følger af
forordningens artikel 3, at påbuddet om fjernelse skal
indeholde en række oplysninger om begrundelsen for
påbuddet, jf. nærmere forordningens artikel 3, stk. 4,
og pkt. 2.2.2.2.1 ovenfor. Det forudsættes således med
lovforslaget, at et påbud, som opfylder kravene i
TCO-forordningens artikel 3, stk. 4, også vil opfylde
forvaltningslovens krav til begrundelse for en afgørelse,
jf. forvaltningslovens §§ 22 og 24.
2.3.3.2. Klageadgang
Det følger af lovforslagets § 2, stk. 2, og
TCO-forordningens artikel 13, stk. 2, 2. pkt., at Rigspolitiet og
anklagemyndigheden som de kompetente myndigheder skal udføre
deres opgaver i henhold til loven og TCO-forordningen i fuld
uafhængighed, ligesom de ikke må søge eller
modtage instrukser fra andre organer i forbindelse med
udførelsen heraf. På denne baggrund er det efter
Justitsministeriets vurdering mest hensigtsmæssigt, at
adgangen til administrativ rekurs afskæres, således at
Rigspolitiets afgørelser i henhold til TCO-forordningen,
eller underretninger efter lovforslagets § 3, stk. 1, ikke kan
påklages til andre administrative myndigheder, herunder
Justitsministeriet, jf. den foreslåede bestemmelse i §
4, stk. 2.
For så vidt angår påbud udstedt af kompetente
myndigheder i andre medlemsstater til en hostingtjenesteyder eller
en indholdsleverandør med hovedsæde eller retlig
repræsentant i Danmark følger det dog af
TCO-forordningens artikel 4, stk. 4, at disse vil kunne indgive en
begrundet anmodning om at undersøge, om påbuddet
udgør et alvorligt eller åbenbart brud på
forordningen eller grundlæggende rettigheder i EU's Charter
om grundlæggende rettigheder, til Rigspolitiet inden for 48
timer efter, at hostingtjenesteyderen eller
indholdsleverandøren har modtaget påbuddet, jf.
nærmere pkt. 2.2.2.2.2 ovenfor.
Herudover vil Rigspolitiets afgørelser i henhold til
TCO-forordningens artikel 3 og artikel 4, stk. 3 og 4, samt
underretninger efter lovforslagets § 3, stk. 1, kunne
prøves ved danske domstole eller ved domstolene i det land,
hvor påbuddet er udstedt, jf. forordningens artikel 9.
Dette indebærer, at en hostingtjenesteyder, der har
modtaget et påbud om fjernelse af terrorrelateret indhold
efter forordningen, har ret til at anfægte dette ved
domstolene i den medlemsstat, hvis kompetente myndighed har udstedt
påbuddet, jf. forordningens artikel 9, stk. 1.
Indholdsleverandører, hvis indhold er blevet fjernet, eller
hvor adgangen hertil er blevet deaktiveret, som følge af et
påbud om fjernelse af terrorrelateret indhold, har ligeledes
ret til at anfægte dette ved domstolene i den medlemsstat,
hvis kompetente myndighed har udstedt påbuddet, jf.
forordningens artikel 9, stk. 2. Dette vil ligeledes være
tilfældet for så vidt angår en
hostingtjenesteyder eller en indholdsleverandør i Danmark,
som vil anfægte påbuddet. Dette gælder uanset den
ordning for underretning, der foreslås med lovforslagets
§ 3.
Hvis en hostingtjenesteyder eller en indholdsleverandør
ønsker at anfægte et påbud om fjernelse af
terrorrelateret indhold efter forordningen, som er udstedt af
Rigspolitiet som kompetent dansk myndighed, vil dette skulle ske
efter de almindelige civilprocessuelle regler.
Hvis en hostingtjenesteyder eller en indholdsleverandør
ønsker at anfægte virkningen i Danmark af et
påbud udstedt af en kompetent myndighed i en anden
medlemsstat efter den underretningsordning, der foreslås med
lovforslagets § 3, vil det være Rigspolitiets
underretning, der anfægtes. Dette vil skulle ske ved en dansk
domstol efter de almindelige regler. Det vil i den forbindelse
kunne anfægtes, om Rigspolitiet ved underretningen har
handlet inden for rammerne af underretningsordningen i
lovforslagets § 3, der skal understøtte og supplere
anvendelsen af forordningen i Danmark, og ikke selve det materielle
påbud om fjernelse af indholdet i Danmark. Sidstnævnte
kan i overensstemmelse med TCO-forordningen alene prøves ved
domstolene i den medlemsstat, hvis kompetente myndighed har udstedt
det påbud, som Rigspolitiet skal underrette den danske
hostingtjenesteyder om efter den foreslåede bestemmelse i
§ 3.
Hvis et påbud, der er udstedt af en kompetent myndighed i
et andet medlemsland, underkendes af domstolene i det
pågældende land, vil påbuddet automatisk
bortfalde her i landet. Den underretning om påbuddet, som
Rigspolitiet har foretaget af et sådant påbud, har
således ikke i sig selv retsvirkninger, hvis det
underliggende påbud falder bort.
2.4. Sanktioner
2.4.1. Gældende ret
Som det nærmere fremgår af pkt. 2.1.1 ovenfor,
findes der i dag ikke regler, der pålægger en
hostingtjenesteyder at fjerne eller deaktivere online
terrorrelateret indhold. Der er derfor heller ikke fastsat regler
om danske myndigheders håndhævelse heraf, herunder om
sanktionsmuligheder.
Straffelovens 5. kapitel indeholder imidlertid regler om
strafansvar for juridiske personer. Det følger af
straffelovens § 25, at en juridisk person kan straffes med
bøde, når det er bestemt ved eller i medfør af
lov. Bestemmelser om strafansvar for selskaber mv. omfatter,
medmindre andet er bestemt, enhver juridisk person, herunder
aktie-, anparts- og andelsselskaber, interessentskaber, foreninger,
fonde, boer, kommuner og statslige myndigheder, jf. straffelovens
§ 26, stk. 1. Endvidere omfatter sådanne bestemmelser
enkeltmandsvirksomheder, for så vidt disse navnlig under
hensyn til deres størrelse og organisation kan sidestilles
med de ovenfor nævnte selskaber, jf. straffelovens § 26,
stk. 2. Det følger videre, at strafansvar for en juridisk
person forudsætter, at der inden for dens virksomhed er
begået en overtrædelse, der kan tilregnes en eller
flere til den juridiske person knyttede personer eller den
juridiske person som sådan, jf. straffelovens § 27.
Det følger endvidere af punkt 3.1.1 i
Rigsadvokatmeddelelsen om strafansvar for juridiske personer, at
udgangspunktet ved valg af ansvarssubjekt i særlovgivningen
er, at tiltalen rejses mod den juridiske person. Der kan dog i en
række tilfælde være anledning til - ud over
tiltalen mod den juridiske person - tillige at rejse tiltale mod en
eller flere fysiske personer, såfremt den eller de
pågældende har handlet forsætligt eller udvist
grov uagtsomhed.
Hvis der begås en overtrædelse i et datterselskab,
skal ansvaret som udgangspunkt gøres gældende over for
dette selskab og ikke moderselskabet, ligesom ansvar for
moderselskabets overtrædelser som udgangspunkt gøres
gældende over for dette og ikke datterselskabet.
Moderselskabet vil dog efter omstændighederne kunne anses for
medvirkende til datterselskabets overtrædelser ved
tilskyndelse, råd eller dåd, jf. straffelovens §
23. Dette kan f.eks. efter omstændighederne være
tilfældet, hvis moderselskabet opfordrer datterselskabet til
at handle ulovligt, eller hvis moderselskabet undlader at forhindre
en strafbar overtrædelse, som det har en formodning om, at
datterselskabet vil begå, jf. Rigsadvokatmeddelelsens pkt.
3.1.4.
Straffelovens 10. kapitel indeholder endvidere regler om
straffens fastsættelse. Efter straffelovens § 81, nr. 1,
skal det således i almindelighed indgå som en
skærpende omstændighed, at gerningsmanden tidligere er
straffet af betydning for sagen. Endvidere indebærer
straffelovens § 88, at der ved pådømmelsen af
flere lovovertrædelser i almindelighed skal fastsættes
en fællesstraf, som efter omstændighederne kan rumme en
modereret kumulation.
2.4.2. TCO-forordningen
Det følger af TCO-forordningens artikel 18, at de enkelte
medlemsstater skal fastsætte regler om sanktioner for
overtrædelser af forordningen og træffe alle
nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de anvendes.
Det er den medlemsstat, hvori en hostingtjenesteyders
hovedsæde er beliggende, der har jurisdiktion med henblik
på pålæggelse af sanktioner, jf. forordningens
artikel 18, jf. artikel 16.
Sanktioner efter artikel 18 er begrænset til de
tilfælde, hvor en hostingtjenesteyder overtræder en
eller flere af følgende bestemmelser i TCO-forordningen ved
ikke:
1. at efterkomme et
påbud efter artikel 3, stk. 1, om fjernelse af
terrorrelateret indhold eller deaktivering af adgangen til
terrorrelateret indhold i alle medlemsstater efter
TCO-forordningens artikel 3, stk. 3,
2. uden
unødigt ophold at underrette den kompetente myndighed efter
TCO-forordningens artikel 3, stk. 6,
3. at træffe
de nødvendige foranstaltninger for at kunne
genindsætte indholdet eller genaktivere adgangen dertil i
overensstemmelse med artikel 4, stk. 7 efter TCO-forordningen
artikel 4, stk. 2,
4. at
genindsætte indholdet eller genaktivere adgangen dertil efter
TCO-forordningens artikel 4, stk. 7,
5. at medtage og
anvende bestemmelser om håndtering af misbrug af dets
tjenester til udbredelse af terrorrelateret indhold i henhold til
TCO-forordningens artikel 5, stk. 1,
6. at træffe
specifikke foranstaltninger til beskyttelse dets tjenester mod
udbredelse af terrorrelateret indhold i henhold til
TCO-forordningens artikel 5, stk. 2 og 3,
7. at aflægge
rapport til den kompetente myndighed om de trufne specifikke
foranstaltninger i henhold til TCO-forordningens artikel 5, stk.
5,
8. at efterkomme en
afgørelse vedrørende nødvendige
foranstaltninger til overholdelse af artikel 5, stk. 2 og 3,
truffet i henhold til TCO-forordningens artikel 5, stk. 6,
9. at opbevare
terrorrelateret indhold, som er blevet fjernet, eller hvortil
adgangen er blevet deaktiveret som følge af et påbud
eller af specifikke foranstaltninger i medfør af artikel 3
og 5, samt eventuelt dertil knyttet data i overensstemmelse ned
TCO-forordningens artikel 6,
10. at
fastsætte tydelige vilkår og betingelser for
håndteringen af terrorrelateret indhold i overensstemmelse
med TCO-forordningens artikel 7,
11. at
indføre og opretholde en effektiv og tilgængelig
klagemekanisme for indholdsleverandører i overensstemmelse
med TCO-forordningens artikel 10,
12. at holde
indholdsleverandøren underrettet om fjernelse eller
deaktivering af terrorrelateret indhold i overensstemmelse med
TCO-forordningens artikel 11,
13. omgående
at underrette den myndighed, der er kompetent til at efterforske og
retsforfølge strafbare handlinger i de berørte
medlemsstater, om terrorrelateret indhold, der indebærer en
overhængende livsfare, i overensstemmelse med
TCO-forordningens artikel 14, stk. 5,
14. at udpege eller
etablere et kontaktpunkt og gøre oplysninger herom
offentligt tilgængelige i overensstemmelse med
TCO-forordningens artikel 15, stk. 1, eller
15. at skriftligt
udpege en fysisk eller juridisk person som sin retlige
repræsentant, såfremt hostingtjenesteyderen ikke har
sit hovedsæde i Den Europæiske Union, i henhold til
TCO-forordningens artikel 17.
Efter TCO-forordningens artikel 18, stk. 2, skal medlemsstaterne
sikre, at de kompetente myndigheder, når de træffer
afgørelse om, hvorvidt der skal pålægges en
sanktion, og når de fastlægger sanktionernes type og
omfang, tage hensyn til alle relevante omstændigheder,
herunder:
a)
overtrædelsens art, grovhed og varighed,
b) hvorvidt
overtrædelsen blev begået forsætligt eller
uagtsomt,
c)
hostingtjenesteyderens tidligere overtrædelser,
d)
hostingtjenesteyderens finansielle styrke,
e)
hostingtjenesteyderens grad af samarbejde med de kompetente
myndigheder,
f)
hostingtjenesteyderens art og størrelse, navnlig hvorvidt
den er en mikrovirksomhed, en lille eller mellemstor virksomhed
og
g) omfanget af
hostingtjenesteyderens skyld, idet der tages hensyn til de tekniske
og organisatoriske foranstaltninger, som hostingtjenesteyderen har
truffet for at overholde TCO-forordningen.
Det er endvidere et krav, at sanktionerne er effektive,
står i rimeligt forhold til overtrædelsen og har en
afskrækkende virkning, jf. forordningens artikel 18, stk.
1.
Det følger af præambelbetragtning nr. 45, at
sanktionerne kan have administrativ eller strafferetlig karakter.
Ved manglende overholdelse af forordningens forpligtelser skal den
kompetente myndighed udstede sanktioner med respekt for ne bis in
idem-princippet (forbud mod dobbelt retsforfølgning) og
proportionalitetsprincippet, idet det dog skal sikres, at der tages
højde for systematisk forsømmelse.
Det følger desuden af forordningens
præambelbetragtning nr. 45, at sanktionerne kan tage
forskellige former, herunder formelle advarsler i tilfælde af
mindre overtrædelser eller økonomiske sanktioner i
forbindelse med mere alvorlige eller systematiske tilfælde.
Der skal pålægges særligt alvorlige sanktioner i
tilfælde, hvor hostingtjenesteyderen systematisk eller
vedvarende undlader at fjerne eller deaktivere adgangen til
terrorrelateret indhold inden for en time efter modtagelsen af et
påbud om fjernelse af terrorrelateret indhold.
Der skal desuden tages hensyn til, om hostingtjenesteyderen er
en nyetableret virksomhed, en mikrovirksomhed eller lille
virksomhed som defineret i Kommissionens henstilling 2003/361/EF.
Den kompetente myndighed skal også tage hensyn til andre
omstændigheder, såsom hvorvidt hostingtjenesteyderens
adfærd objektivt set var uforsigtig eller forkastelig, eller
hvorvidt overtrædelsen blev begået uagtsomt eller
forsætligt. Medlemsstaterne skal i den forbindelse sikre, at
sanktionerne for overtrædelse af forordningen ikke tilskynder
til fjernelse af materiale, der ikke er terrorrelateret.
Endelig følger det af TCO-forordningens artikel 18, stk.
3, at systematisk eller vedvarende manglende overholdelse af
forpligtelserne i medfør af artikel 3, stk. 3, skal
medføre økonomiske sanktioner på op til 4 pct.
af hostingtjenesteyderens globale omsætning for det
forudgående regnskabsår.
2.4.3. Justitsministeriets overvejelser og den
foreslåede ordning
2.4.3.1. Strafansvar
Det er Justitsministeriets vurdering, at det mest effektive
sanktionsmiddel mod overtrædelse af de strafbelagte
bestemmelser i TCO-forordningen vil være udstedelse af
bøder, når betingelserne herfor er opfyldt.
Med lovforslagets § 5, stk. 1, foreslås det derfor,
at medmindre højere straf er forskyldt efter anden
lovgivning, straffes med bøde den, der overtræder
TCO-forordningens artikel 3, stk. 3 eller 6, artikel 4, stk. 2
eller 7, artikel 5, stk. 1-3, 5 eller 6, artikel 6, 7, 10 eller 11,
artikel 14, stk. 5, artikel 15, stk. 1, eller artikel 17, jf.
nærmere herom pkt. 2.4.2 ovenfor.
Det foreslås med lovforslagets § 5, stk. 3, at der
kan pålægges selskaber mv. (juridiske personer)
strafansvar efter reglerne i straffelovens 5. kapitel. Der kan
ifaldes strafansvar for både uagtsomhed og for
forsætlig overtrædelse, jf. straffelovens §
19.
Rigspolitiet kan som kompetent myndighed af egen drift eller ved
klage blive bekendt med, at der er sket en eller flere
overtrædelser af de i lovforslagets § 5, stk. 1,
nævnte strafbelagte bestemmelser i forordningen. I det omfang
Rigspolitiet, som kompetent myndighed i Danmark, får mistanke
om en overtrædelse af de pågældende strafbelagte
bestemmelser i forordningen, vil Rigspolitiet skulle indgive en
anmeldelse til den stedlige politikreds, der herefter inden for
strafferetsplejens rammer vil skulle efterforske sagen og tage
stilling til, om der skal ske strafforfølgning. Det vil
efter de almindelige regler om roller og ansvarsfordeling mellem
politiet og anklagemyndigheden betyde, at sagerne vil skulle
afgøres af den stedlige anklagemyndighed.
Der er ikke med lovforslaget tilsigtet ændringer af
øvrige myndigheders kompetence til at sanktionere
tjenesteudbydere af onlineplatforme og -tjenester for andre
lovovertrædelser.
2.4.3.2. Straffastsættelse
Det er Justitsministeriets vurdering, at sanktionsniveauet for
overtrædelse af de strafbelagte bestemmelser i
TCO-forordningen, der er nævnt i lovforslagets § 5, stk.
1, skal ligge på et sådant niveau, at bøderne
kan have en både præventiv og følelig virkning,
således at hostingtjenesteyderne afskrækkes fra at
overtræde de pågældende bestemmelser. Ministeriet
finder dog samtidig, at bødeudmålingen skal stå
i rimeligt forhold til overtrædelsen.
Justitsministeriet finder derfor, at der ved udmålingen af
bøder skal lægges vægt på den årlige
omsætning på verdensplan i det regnskabsår, som
går forud for overtrædelsen, samt de øvrige
momenter, der følger af TCO-forordningens artikel 18, stk.
2, jf. lovforslagets § 4, stk. 2.
Ligeledes finder Justitsministeriet, at der i forbindelse med
fastsættelsen af bødestraffen bør sondres
mellem på den ene side overtrædelser af
TCO-forordningens artikel 3, stk. 3, om fjernelse eller
deaktivering af terrorrelateret indhold, og på den anden side
de øvrige strafbelagte bestemmelser i forordningen, jf.
nærmere pkt. 2.4.3.2.1 og 2.4.3.2.2 nedenfor.
Fastsættelse af straffen vil for begge nedenstående
modeller fortsat bero på domstolenes konkrete vurdering i det
enkelte tilfælde af samtlige omstændigheder i sagen, og
det angivne strafniveau vil kunne fraviges i op- eller
nedadgående retning, hvis der i den konkrete sag foreligger
andre skærpende eller formildende omstændigheder, jf.
herved de almindelige regler om straffens fastsættelse i
straffelovens 10. kapitel samt artikel 18, stk. 2, i
TCO-forordningen.
Hvis flere overtrædelser er til samtidig
pådømmelse, eksempelvis hvis en virksomhed har
overtrådt flere påbud meddelt efter forordningens
artikel 3, stk. 3, vil der i almindelighed skulle udmåles en
fælles bøde for alle overtrædelserne efter
princippet om modereret kumulation, jf. straffelovens §
88.
Ved udmålingen af bøden vil det endvidere i
almindelighed skulle indgå som skærpende
omstændighed, at gerningsmanden tidligere er straffet af
betydning for sagen, jf. straffelovens § 81, nr. 1.
Eksempelvis hvis en virksomhed tidligere er idømt en
bøde for overtrædelse af et påbud efter
forordningens artikel 3, stk. 3, og samme virksomhed senere
meddeles et nyt påbud, som virksomheden overtræder, jf.
nærmere pkt. 2.4.3.2.1 nedenfor.
Endelig følger det af retsplejelovens § 832, at hvor
den sigtede erklærer sig skyldig i overtrædelsen, kan
anklagemyndigheden afslutte sagen med udenretlige
bødeforelæg, såfremt den sigtede erklærer
sig rede til inden en nærmere angiven frist at betale den i
bødeforelægget angivne bøde. Modtageren af
bødeforelægget vil kunne indbringe
bødeforelægget for domstolene. Det forudsættes,
at sager om overtrædelse af de bestemmelser i forordningen,
der er strafbelagte, vil blive søgt afsluttet ved udstedelse
af et bødeforelæg.
Det bemærkes for så vidt angår
strafudmålingen for fysiske personer, at denne ligeledes
bør tage udgangspunkt i de almindelige regler i
straffelovens 10. kapitel samt TCO-forordningens artikel 18, stk. 1
og 2, i det omfang momenterne i stk. 2 er relevante.
2.4.3.2.1. Straffastsættelse for overtrædelse af
TCO-forordningens artikel 3, stk. 3
Det følger af TCO-forordningens artikel 18, stk. 3, at
medlemsstaterne skal sikre, at systematisk eller vedvarende
manglende overholdelse af forpligtelserne i medfør af
artikel 3, stk. 3, om fjernelse eller deaktivering af
terrorrelateret indhold, medfører sanktioner på op til
4 pct. af hostingtjenesteyderens årlige omsætning
på verdensplan i det regnskabsår, som går forud
for overtrædelsen.
Bestemmelsen i TCO-forordningens artikel 3, stk. 3, udgør
et centralt element i forordningen, hvor den kompetente myndighed
selv nemt vil kunne konstatere overtrædelsen, og derfor
forudsættes det i overensstemmelse med forordningens artikel
18, stk. 3, at systematiske eller vedvarende manglende overholdelse
af artikel 3, stk. 3, skal kunne medføre en bøde
på op til 4 pct. af hostingtjenesteyderens årlige
omsætning på verdensplan i det regnskabsår, som
går forud for overtrædelsen.
Det forudsættes på den baggrund, at udgangspunktet
for straffastsættelsen for overtrædelser af
TCO-forordningens artikel 3, stk. 3, afhængig af momenterne i
TCO-forordningens artikel 18, stk. 2, vil skulle fastsættes
med afsæt i nedenstående model, hvor der tages
udgangspunkt i hostingtjenesteyderens årlige omsætning
på verdensplan i det regnskabsår, som går forud
for overtrædelsen.
I tilfælde, hvor overtrædelsen er sket uagtsomt, og
hvor graden af uagtsomhed må anses som lav, vil der
undtagelsesvist i 1. gangstilfælde i stedet kunne meddeles en
advarsel for overtrædelse af forordningens artikel 3, stk.
3.
Model for straffastsættelse for overtrædelse af
TCO-forordningens artikel 3, stk. 3:
1. gangstilfælde | 2. gangstilfælde | 3. gangstilfælde | 4. gangstilfælde | 0,5 pct. | 0,75 pct. | 1 pct. | 1,25 pct. |
|
Ved flere overtrædelser til samtidig
pådømmelse enten i 1.gangs- eller i
gentagelsestilfælde vil der i almindelighed skulle
udmåles en fælles bøde for alle
overtrædelserne, der er til pådømmelse, jf.
straffelovens § 88, stk. 1. Derudover forudsættes det,
at der vil blive fastsat højere bøder, når der
er tale om yderligere tilfælde end 4. gangstilfælde.
Der vil i sådanne tilfælde skulle foretages en friere
vurdering med udgangspunkt i de almindelige regler om straffens
fastsættelse i straffelovens 10. kapitel samt momenterne i
artikel 18, stk. 2, i TCO-forordningen.
Systematisk eller vedvarende manglende overholdelse af
forpligtelserne i forordningens artikel 3, stk. 3, vil kunne
medføre en bøde på op til 4 pct. af
hostingtjenesteyderens årlige omsætning på
verdensplan i det regnskabsår, som går forud for
overtrædelsen, jf. forordningens artikel 18, stk. 3.
2.4.3.2.2. Straffastsættelse for overtrædelse af de
øvrige strafbelagte bestemmelser i
TCO-forordningen
Justitsministeriet finder, at der for overtrædelse af de
øvrige strafbelagte bestemmelser i TCO-forordningen skal
fastsættes en lavere bødestraf end for
overtrædelser af artikel 3, stk. 3, eftersom der bl.a. er
tale om forpligtelser, der vedrører hostingtjenesteyderens
løbende sagsbehandling, hvor en enkel overtrædelse
ikke kan anses for lige så grov som manglende overholdelse af
et påbud udstedt efter forordningens artikel 3.
Det forudsættes på denne baggrund, at straffen for
overtrædelser af TCO-forordningens artikel 3, stk. 6, artikel
4, stk. 2 eller 7, artikel 5, stk. 1-3, 5 eller 6, artikel 6, 7, 10
eller 11, artikel 14, stk. 5, artikel 15, stk. 1, eller artikel 17
under hensyntagen til momenterne i TCO-forordningens artikel 18,
stk. 2, vil skulle fastsættes med udgangspunkt i
nedenstående model, hvor der tages afsæt i
hostingtjenesteyderens årlige omsætning på
verdensplan i det regnskabsår, som går forud for
overtrædelsen.
I tilfælde, hvor overtrædelsen er sket uagtsomt,
herunder navnlig hvor graden af uagtsomhed må anses som lav,
vil der undtagelsesvist i 1. gangstilfælde i stedet kunne
meddeles en advarsel for overtrædelse af de øvrige
strafbelagte bestemmelser i TCO-forordningen.
Model for straffastsættelse for overtrædelse af
TCO-forordningens artikel 3, stk. 6, artikel 4, stk. 2 eller 7,
artikel 5, stk. 1-3, 5 eller 6, artikel 6, 7, 10 eller 11, artikel
14, stk. 5, artikel 15, stk. 1, eller artikel 17:
1. gangstilfælde | 2. gangstilfælde | 3. gangstilfælde | 4. gangstilfælde | 0,25 pct. | 0,5 pct. | 0,75 pct. | 1 pct. |
|
Ved flere overtrædelser til samtidig
pådømmelse enten i 1. gangs- eller i
gentagelsestilfælde vil der i almindelighed skulle
udmåles en fælles bøde for alle
overtrædelserne, der er til pådømmelse, jf.
straffelovens § 88, stk. 1. Derudover forudsættes det,
at der vil blive fastsat højere bøder, når der
er tale om yderligere tilfælde end 4. gangstilfælde.
Der vil i sådanne tilfælde skulle foretages en friere
vurdering med udgangspunkt i de almindelige regler om straffens
fastsættelse i straffelovens 10. kapitel samt momenterne i
artikel 18, stk. 2, i TCO-forordningen.
3. Økonomiske konsekvenser og
implementeringskonsekvenser for det offentlige
Lovforslaget forventes at have begrænsede
økonomiske konsekvenser for det offentlige, herunder
på Justitsministeriets område. Opgaverne, som
følger af lovforslaget, vurderes at være af en
størrelsesorden, der vil kunne håndteres inden for
Justitsministeriets eksisterende økonomiske ramme.
Lovforslaget medfører, at Rigspolitiet udpeges som
national kompetent myndighed, jf. nærmere pkt. 2.2.3
ovenfor.
Folketingets partier indgik i januar 2018 en aftale om
digitaliseringsklar lovgivning, som skal sikre et mere enkelt og
klart lovgrundlag, som er let at forstå og omsætte til
sikre og brugervenlige digitale løsninger.
Digitaliseringsstyrelsens vejledning herom fra maj 2018 indeholder
syv principper, som er vurderet. Da lovforslagets primære
formål er at fastsætte supplerende bestemmelser om
udpegning af kompetent myndighed og sanktioner, er det
Justitsministeriets vurdering, at de syv principper ikke er
relevante for nærværende lovforslag.
4. Økonomiske og administrative konsekvenser for
erhvervslivet mv.
Det vurderes, at lovforslaget ikke i sig selv vil medføre
økonomiske eller administrative konsekvenser for
erhvervslivet mv.
Det bemærkes, at TCO-forordningen generelt kan have
økonomiske og administrative konsekvenser for erhvervslivet.
Forordningen pålægger således
hostingtjenesteydere en række forpligtelser.
Hostingtjenesteydere, der eksponeres for terrorrelateret indhold,
skal, hvor det er relevant, i deres vilkår og betingelser
inkludere og anvende bestemmelser om håndtering af misbrug af
deres tjeneste til formidling til offentligheden af terrorrelateret
indhold online.
Hvis en hostingtjenesteyder er at betragte som eksponeret for
terrorrelateret indhold, skal hostingtjenesteyderen træffe
specifikke foranstaltninger for at beskytte deres tjenester mod
formidling til offentligheden af terrorrelateret indhold. Valget af
de konkrete foranstaltninger ligger hos hostingtjenesteudbydere,
men kan bl.a. omfatte passende tekniske og operationelle
foranstaltninger eller kapaciteter såsom f.eks. passende
bemanding eller tekniske midler til at identificere og hurtigt
fjerne eller deaktivere adgang til terrorrelateret indhold eller
let tilgængelige og brugervenlige mekanismer, så
brugere kan rapportere muligt terrorrelateret indhold til
hostingtjenesteyderen.
Hostingtjenesteudbydere har pligt til at indføre
effektive og tilgængelige klagemekanismer, som gør det
muligt for indholdsleverandører, hvis indhold er blevet
fjernet, eller hvor adgangen til indholdet er blevet deaktiveret
som følge af specifikke foranstaltninger, at indgive en
klage mod hostingtjenesteyderens handlinger.
Hostingtjenesteudbydere skal straks undersøge enhver
klage, som modtages, og genindsætte indholdet uden
unødig forsinkelse, hvis det uberettiget er blevet fjernet
eller deaktiveret, og underrette klageren om udfaldet af
undersøgelsen inden for to uger efter modtagelsen af klagen
med en begrundelse i de tilfælde, hvor hostingtjenesteyderen
beslutter ikke at genetablere indholdet.
5. Administrative konsekvenser for borgerne
Lovforslaget har ingen administrative konsekvenser for
borgerne.
6. Klimamæssige konsekvenser
Lovforslaget har ingen klimamæssige konsekvenser.
7. Miljø- og naturmæssige
konsekvenser
Lovforslaget har ingen miljø- og naturmæssige
konsekvenser.
8. Forholdet
til EU-retten
Lovforslaget fastsætter supplerende bestemmelser til
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2021/784 af 29.
april 2021 om håndtering af udbredelsen af terrorrelateret
indhold online, EU-Tidende 2021, nr. L 172, side 79. Forordningen
gælder umiddelbart i Danmark fra den 7. juni 2022.
9. Hørte myndigheder og organisationer
mv.
Et udkast til lovforslag har i perioden fra den 25. februar 2022
til den 25. marts 2022 været sendt i høring hos
følgende myndigheder og organisationer mv.:
Aalborg Universitet, Aarhus BSS, Aarhus Universitet, ADIPA -
Association of Danish Intellectual Property Attorneys,
Advokatrådet, Advokatsamfundet, Arbejderbevægelsen
Erhvervsråd, The Association of Tech start-ups in Denmark,
Amnesty, BL - Danmarks almene boliger, Børns Vilkår,
Børnerådet, Copenhagen Business School, Cevea, CEPOS,
Danske Advokater, Den Danske Dommerforening, Danmarks Statistik,
Danmarks Nationalbank, Dansk IT, Danske Universiteter, Dansk
Standard, Dansk Industri, DAOM - Danske Annoncører og
Markedsførere, Dansk Arbejdsgiverforening, Dansk Erhverv,
Dansk Journalistforbund, Danske Medier, Danske Regioner, DI
Byggeri, Dataetisk Råd, Datatilsynet, Digitalt Ansvar,
Dignity, DKCERT - Danish Computer Security Incident Response Team,
Danmarks Tekniske Universitet, Dommerfuldmægtigforeningen,
Domstolsstyrelsen, Fagbevægelsens Hovedorganisation, Fagligt
Fælles Forbund, Foreningen for Danske Internethandel, Finans
Danmark, Finanstilsynet, Forbrugerombudsmanden,
Forbrugerrådet Tænk, Foreningen af Offentlige
Anklagere, Foreningen af Statsadvokater, Foreningen Danske
Revisorer, Forsikring og Pension, Færøernes
Landsstyre, Greenpeace, HK Danmark, Institut for
Menneskerettigheder, IT-Branchen, IT-Universitet i
København, IT-Politisk Forening, Justitia, KL, KOMBIT,
Kreativitet og Kommunikation, Kriminalforsorgsforeningen, Det
Kriminalpræventive Råd, Københavns Universitet,
Landbrug og Fødevarer, LGBT+ Danmark, Medierådet for
Børn og Unge, MINO Danmark, Nets DanID A/S, Naalakkersuisut,
Politiforbundet i Danmark, Prosa, Radio- og TV-Nævnet, Red
Barnet, Retspolitisk forening, Rettighedsalliancen, Rigsadvokaten,
Landsstyret via Rigsombudsmanden på Færøerne,
Selvstyret via Rigsombudsmanden i Grønland, Rigspolitiet,
Rigsrevisionen, Roskilde Universitet, Rådet for digital
sikkerhed, samtlige byretter, Syddansk Universitet, SMV Danmark,
Teleindustrien, Telekommunikationsindustrien i Danmark, Vestre
Landsret og Østre Landsret.
10. Sammenfattende skema
| Positive konsekvenser/mindre udgifter
(hvis ja, angiv omfang/ Hvis nej, anfør
»Ingen«) | Negative konsekvenser/merudgifter (hvis ja, angiv omfang/ Hvis nej,
anfør »Ingen«) | Økonomiske konsekvenser for stat,
kommuner og regioner | Ingen | Lovforslaget forventes at have
begrænsede økonomiske konsekvenser for det offentlige,
herunder på Justitsministeriets område. Opgaverne, som
følger af lovforslaget, vurderes at være af en
størrelsesorden, der vil kunne håndteres inden for
Justitsministeriets eksisterende økonomiske ramme. | Implementeringskonsekvenser for stat,
kommuner og regioner | Ingen | Ingen | Økonomiske konsekvenser for
erhvervslivet mv. | Ingen | Ingen | Administrative konsekvenser for
erhvervslivet mv. | Ingen | Ingen | Administrative konsekvenser for
borgerne | Ingen | Ingen | Klimamæssige konsekvenser | Ingen | Ingen | Miljø- og naturmæssige
konsekvenser | | |
|
Forholdet til EU-retten | Lovforslaget fastsætter supplerende
bestemmelser til Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU)
2021/784 af 29. april 2021 om håndtering af udbredelsen af
terrorrelateret indhold online, EU-Tidende 2021, nr. L 172, side
79. Forordningen gælder umiddelbart i Danmark fra den 7. juni
2022. | Er lovforslaget i strid med de fem principper for
implementering af erhvervsrettet EU-regulering? (sæt X) | JA | NEJ | | X |
|
Bemærkninger til lovforslagets enkelte
bestemmelser
§
1
Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU) 2021/784 af
29. april 2021 om håndtering af udbredelsen af
terrorrelateret indhold online (TCO-forordningen) trådte i
kraft den 17. maj 2021 og finder anvendelse i EU's medlemsstater,
herunder Danmark, fra den 7. juni 2022.
Med TCO-forordningen etableres en fælles europæisk
ramme til at forebygge misbrug af hostingtjenester til udbredelse
af terrorrelateret indhold online. Det følger i den
forbindelse af forordningens artikel 1, stk. 2, at TCO-forordningen
finder anvendelse på hostingtjenesteydere, der udbyder
tjenester i Unionen, uanset hvor deres hovedsæde er
beliggende, i det omfang de udbreder oplysninger til
offentligheden, jf. forordningens artikel 1, stk. 2.
Forordningen gælder umiddelbart i Danmark og må som
udgangspunkt ikke gennemføres i national ret, jf. artikel
288 i Traktaten om Den Europæiske Unions Funktionsmåde
(TEUF). Flere bestemmelser i forordningen kræver imidlertid,
at der foretages visse gennemførelsesforanstaltninger.
Det foreslås med stk. 1, at
loven supplerer Europa-Parlamentet og Rådets forordning (EU)
2021/784 af 29. april 2021 om håndtering af udbredelsen af
terrorrelateret indhold online (TCO-forordningen), jf. bilag 1 til
denne lov.
Det foreslås i stk. 2, at
loven og TCO-forordningen finder anvendelse på
hostingtjenesteydere, der udbyder tjenester i Den Europæiske
Union, uanset hvor deres hovedsæde er beliggende, i det
omfang de udbreder oplysninger til offentligheden.
Bestemmelsen indebærer, at loven har samme
anvendelsesområde som TCO-forordningen, jf. forordningens
artikel 1, stk. 2. Ved en »hostingtjenesteyder«
forstås en udbyder af tjenester som defineret i artikel 1,
litra b, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU)
2015/1535 af 9. september 2015 om en informationsprocedure med
hensyn til tekniske forskrifter samt forskrifter for
informationssamfundets tjenester, der består i lagringen af
oplysninger fra en indholdsleverandør på dennes
anmodning, jf. TCO-forordningens artikel 2, stk. 1.
Endvidere følger det af TCO-forordningens artikel 2, stk.
4, at der ved »udbydelse af tjenester i Unionen«
forstås, at gøre det muligt for fysiske eller
juridiske personer i en eller flere medlemsstater at gøre
brug af tjenester fra en hostingtjenesteyder, som har en
væsentlig tilknytning til denne medlemsstat eller disse
medlemsstater.
Der henvises i øvrigt til pkt. 2.1 i de almindelige
bemærkninger.
§
2
Efter TCO-forordningens artikel 12, stk. 1, skal hver
medlemsstat udpege en eller flere nationale myndigheder, der er
kompetente til at a) udstede påbud om fjernelse af
terrorrelateret indhold i medfør af artikel 3, b)
kontrollere påbud om fjernelse i medfør af artikel 4,
c) føre tilsyn med gennemførelsen af specifikke
foranstaltninger i medfør af artikel 5, og d)
pålægge sanktioner i medfør af artikel 18.
Da TCO-forordningen endnu ikke finder anvendelse, er der efter
gældende ret ikke nogen national kompetent myndighed i
henhold til TCO-forordningens artikel 12, stk. 1, litra a-c.
Efter gældende ret er det imidlertid anklagemyndigheden,
der under visse betingelser kan udstede bødeforelæg
efter retsplejelovens § 832, og det er domstolene, der
pålægger sanktioner ved afsigelsen af straffedomme.
Anklagemyndigheden og domstolene er således efter
gældende ret allerede kompetente til at pålægge
sanktioner i medfør af TCO-forordningens artikel 18, jf.
artikel 12, stk. 1, litra d.
Det følger af TCO-forordningens artikel 13, stk. 2, at
medlemsstaterne skal sikre, at deres kompetente myndigheder
udfører deres opgaver i henhold til forordningen på en
objektiv og ikkediskriminerende måde med fuld respekt for
grundlæggende rettigheder. De kompetente myndigheder må
ligeledes ikke søge eller modtage instrukser fra noget andet
organ i forbindelse med udøvelsen af de opgaver i henhold
til artikel 12, stk. 1.
Efter retsplejelovens § 108 og § 98, er henholdsvis
Rigspolitiet og anklagemyndigheden organisatorisk underlagt
Justitsministeriet. Det følger af retsplejelovens §
108, 1. pkt., at justitsministeren er politiets øverste
foresatte og udøver sin beføjelse gennem
rigspolitichefen og politidirektøren. Endvidere
følger det af retsplejelovens § 98, stk. 1, at
justitsministeren er de offentlige anklagere overordnet og
fører tilsyn med disse. Efter § 98, stk. 3, kan
justitsministeren give de offentlige anklagere pålæg
vedrørende behandlingen af konkrete sager. Et
pålæg i medfør af § 98, stk. 3,
vedrørende behandling af konkrete sager skal være
skriftligt og ledsaget af en begrundelse. Endvidere følger
det af bestemmelsen, at Folketingets formand skriftligt skal
underrettes om pålægget.
Det foreslås med stk. 1, at
Rigspolitiet udpeges som national kompetent myndighed, jf.
TCO-forordningens artikel 12, stk. 1, litra a-c.
Bestemmelsen indebærer, at Rigspolitiet i overensstemmelse
med TCO-forordningens artikel 12, stk. 1, litra a-c, vil få
kompetence til at udstede påbud om fjernelse i medfør
af artikel 3, kompetence til at kontrollere påbud om
fjernelse i medfør af artikel 4 og kompetence til at
føre tilsyn med gennemførelsen af specifikke
foranstaltninger i medfør af artikel 5.
Det foreslås i stk. 2, at
Rigspolitiet og anklagemyndigheden udfører sine opgaver i
henhold til loven og TCO-forordningen i fuld uafhængighed.
Det foreslås endvidere, at de ikke må søge eller
modtage instrukser fra andre organer i forbindelse med
udførslen af deres opgaver i henhold til forordningens
artikel 12, stk. 1, litra a-d.
Bestemmelsen har til formål at lovfæste
Rigspolitiets og anklagemyndighedens uafhængighed, når
de udfører deres opgaver i henhold til loven og
TCO-forordningens artikel 12, stk. 1. Dette indebærer bl.a.,
at myndighederne ikke vil kunne modtage eller søge
instrukser fra andre, herunder Justitsministeriet og
justitsministeren, uanset at de i øvrigt er organisatorisk
underlagt ministeriet, og at ministeren således er den
øverste foresatte.
Rigspolitiet vil dog ved udøvelse af sine opgaver i
henhold til loven og forordningen kunne inddrage relevante
myndigheder efter behov, herunder f.eks. Politiets
Efterretningstjeneste (PET).
Lovforslagets § 2, stk. 2, vil være lex specialis i
forhold til retsplejelovens § 108 og § 98.
Der henvises i øvrigt til pkt. 2.2.3.1 i lovforslagets
almindelige bemærkninger.
§
3
Det følger af TCO-forordningens artikel 4, stk. 1, at
hvor hostingtjenesteyderen ikke har sit hovedsæde eller sin
retlige repræsentant i den medlemsstat, hvor den kompetente
myndighed, der har udstedt påbuddet om fjernelse af
terrorrelateret indhold, er beliggende, fremsender denne myndighed
samtidig en kopi af påbuddet om fjernelse til den kompetente
myndighed i den medlemsstat, hvor hostingtjenesteyderen har sit
hovedsæde, eller hvor dens retlige repræsentant har
ophold eller er etableret.
Det bemærkes i den forbindelse, at forordningens artikel
4, stk. 1, indebærer, at en national myndighed i en anden
medlemsstat skal kunne træffe en retligt bindende
afgørelse i form af f.eks. et påbud om fjernelse af
terrorrelateret indhold over for en hostingtjenesteyder med
hovedsæde i Danmark med virkning i Danmark. En sådan
ordning, hvor en udenlandsk myndighed skal have beføjelse
til at udøve myndighed med virkning inden for det danske
territorium, rejser som udgangspunkt spørgsmål i
forhold til det uskrevne grundlovsforbud, hvorefter danske
myndigheder som udgangspunkt anses for enekompetente til at
udøve myndighedsbeføjelser inden for det danske
territorium.
Med lovforslagets § 3
udmøntes den ordning vedrørende den retlige virkning
i Danmark af pålæg udstedt af den kompetente myndighed
i en anden medlemsstat, som er beskrevet i Danmarks erklæring
af 16. marts 2021, jf. nærmere pkt. 1.2 i lovforslagets
almindelige bemærkninger.
Det foreslås med stk. 1, at
modtager Rigspolitiet en underretning i henhold til
TCO-forordningens artikel 4, stk. 1, som er rettet til en
hostingtjenesteyder med hovedsæde i Danmark eller til en
hostingtjenesteyders retlige repræsentant i Danmark,
underretter Rigspolitiet hostingtjenesteyderen eller dennes retlige
repræsentant i Danmark om påbuddets retlige virkning
for så vidt angår Danmark.
Bestemmelsen indebærer, at et påbud fra en anden
medlemsstats kompetente myndighed til en dansk hostingtjenesteyder
får retsvirkning for så vidt angår Danmark,
når den danske hostingtjenesteyder er underrettet herom af
Rigspolitiet. Dette gælder uanset, at den danske
hostingtjenesteyder og Rigspolitiet modtager påbuddet fra den
udenlandske kompetente myndighed på samme tid, jf.
forordningens artikel 4, stk. 1. Det er således en
forudsætning for, at en dansk hostingtjenesteyder kan ifalde
ansvar for ikke at efterkomme et påbud efter
TCO-forordningens artikel 3, stk. 1, om fjernelse eller
deaktivering efter artikel 3, stk. 3, at Rigspolitiet har
underrettet hostingtjenesteyderen om påbuddets retlige
virkning for så vidt angår Danmark.
Det bemærkes, at underretningsordningen ikke er til hinder
for, at hostingtjenesteyderen kan ifalde ansvar for ikke at
efterkomme et påbud efter TCO-forordningens artikel 3, stk.
1, om fjernelse eller deaktivering efter artikel 3, stk. 3, for
så vidt angår de øvrige medlemsstater.
Påbuddet har således retlig virkning for så vidt
angår de øvrige medlemsstater i overensstemmelse med
TCO-forordningen, uanset om der er sket underretning til den danske
hostingtjenesteyder i henhold til lovforslagets § 3, stk.
1.
Det foreslås i stk. 2, at
underretningen efter stk. 1 skal ske umiddelbart efter, at
Rigspolitiet er blevet underrettet om påbuddet.
Det bemærkes i den forbindelse, at TCO-forordningens
artikel 3, stk. 3, indeholder en forpligtelse til at fjerne
terrorrelateret indhold hurtigst muligt og inden for én
time, og at denne tidsfrist begynder at løbe fra det
tidspunkt, hvor den danske hostingtjenesteyder modtager
påbuddet fra den udenlandske myndighed. Det gælder
uanset, at påbuddet først får retlig virkning
for så vidt angår Danmark, når Rigspolitiet har
foretaget underretning efter lovforslagets § 3, stk. 1.
Det er derfor afgørende for overholdelse af forordningens
artikel 3, stk. 3, at Rigspolitiet som den kompetente danske
myndighed videresender påbud fra en anden medlemsstats
kompetente myndighed umiddelbart efter modtagelsen heraf, og at
Rigspolitiet således alene foretager en overordnet og
indledende vurdering af, om påbuddet opfylder en række
formmæssige krav som beskrevet i TCO-forordningens artikel 3,
stk. 4, jf. nærmere pkt. 2.2.2.2.1 ovenfor.
Der henvises i øvrigt til pkt. 2.2.3 i lovforslagets
almindelige bemærkninger.
§
4
Det følger af TCO-forordningens artikel 9, stk. 1, at
hostingtjenesteydere, der har modtaget et påbud om fjernelse
udstedt i medfør af artikel 3, stk. 1, eller en
afgørelse i medfør af artikel 4, stk. 4, eller
artikel 5, stk. 4, 6 eller 7, skal have adgang til effektive
retsmidler. Denne ret omfatter retten til at gøre indsigelse
mod et sådant påbud om fjernelse ved domstolene i den
medlemsstat, hvor den kompetente myndighed, der har udstedt
påbuddet om fjernelse, er beliggende, og retten til at
gøre indsigelse mod afgørelsen i medfør af
artikel 4, stk. 4, eller artikel 5, stk. 4, 6 eller 7, ved
domstolene i den medlemsstat, hvor den kompetente myndighed, der
har truffet afgørelsen, er beliggende.
På tilsvarende vis skal indholdsleverandører, hvis
indhold er blevet fjernet, eller hvortil adgangen er blevet
deaktiveret som følge af et påbud om fjernelse, have
adgang til effektive retsmidler, jf. artikel 9, stk. 2. Denne ret
omfatter retten til at gøre indsigelse mod et påbud om
fjernelse, der er udstedt i medfør af artikel 3, stk. 1, ved
domstolene i den medlemsstat, hvor den kompetente myndighed, der
har udstedt påbuddet om fjernelse, er beliggende, og retten
til at gøre indsigelse mod en afgørelse i
medfør af artikel 4, stk. 4, ved domstolene i den
medlemsstat, hvor den kompetente myndighed, der har truffet
afgørelsen, er beliggende.
Medlemsstaterne er efter bestemmelsens stk. 3 forpligtede til at
fastsætte effektive procedurer for udøvelsen af
rettighederne i artikel 9.
Forvaltningslovens kapitel 5 indeholder regler om
partshøring.
Det følger af forvaltningslovens § 19, at hvis en
part ikke kan antages at være bekendt med, at myndigheden er
i besiddelse af bestemte oplysninger om en sags faktiske grundlag
eller eksterne faglige vurderinger, må der ikke træffes
afgørelse, før myndigheden har gjort parten bekendt
med oplysningerne eller vurderingerne og givet denne lejlighed til
at fremkomme med en udtalelse. Det gælder dog kun, hvis
oplysningerne eller vurderingerne er til ugunst for den
pågældende part og er af væsentlig betydning for
sagens afgørelse.
Efter § 19, stk. 2, nr. 2 og 3, gælder bestemmelsen i
stk. 1 dog ikke, hvis udsættelse vil medføre
overskridelse af en lovbestemt frist for sagens afgørelse,
eller hvis partens interesse i, at sagens afgørelse
udsættes, findes at burde vige for væsentlige hensyn
til offentlige eller private interesser, der taler imod en
sådan udsættelse.
Forvaltningslovens kapitel 6 indeholder regler om begrundelse
mv.
Det følger af forvaltningslovens § 22, at en
afgørelse, når den meddeles skriftligt, skal
være ledsaget af en begrundelse, medmindre afgørelsen
fuldt ud giver den pågældende part medhold.
Efter lovens § 24, stk. 1, skal en begrundelse for en
afgørelse indeholde en henvisning til de retsregler, i
henhold til hvilke afgørelsen er truffet. I det omfang,
afgørelsen efter disse regler beror på et
administrativt skøn, skal begrundelsen tillige angive de
hovedhensyn, der har været bestemmende for
skønsudøvelsen. Begrundelsen skal endvidere om
fornødent indeholde en kort redegørelse for de
oplysninger vedrørende sagens faktiske omstændigheder,
som er tillagt væsentlig betydning for afgørelsen, jf.
bestemmelsens stk. 2.
Reglerne om partshøring og begrundelse gælder for
behandling af sager, hvori der er eller vil blive truffet
afgørelse af en forvaltningsmyndighed, jf.
forvaltningslovens § 2, stk. 1.
Forvaltningsafgørelser kan efter en retssædvane som
hovedregel påklages til en overordnet
forvaltningsmyndighed.
Det foreslås i stk. 1, 1.
pkt., at forvaltningslovens kapitel 5 om partshøring
ikke finder anvendelse for Rigspolitiets afgørelser i
henhold til TCO-forordningens artikel 3 og artikel 4, stk. 3 og 4,
samt underretninger efter den foreslåede bestemmelse i §
3, stk. 1.
Bestemmelsen indebærer, at Rigspolitiet ikke vil skulle
foretage partshøring af hostingtjenesteydere mv., inden der
træffes afgørelse om udstedelse af et påbud i
medfør af forordningens artikel 3, afgørelser om et
påbuds forenelighed med TCO-forordningen og EU's Charter om
grundlæggende rettigheder i medfør af forordningens
artikel 4, stk. 3 og 4, samt underretninger i medfør af
lovforslagets § 3, stk. 1.
Formålet er herved at sikre, at Rigspolitiet kan behandle
de pågældende sagstyper i overensstemmelse med
TCO-forordningens regler og tidsfrister og således sikre den
effektive virkning af et påbud om fjernelse af
terrorrelateret indhold. Det bemærkes i den forbindelse, at
betingelserne for at undlade at foretage partshøring i
forbindelse med afgørelser efter forordningens artikel 3, og
artikel 4, stk. 3 og 4, samt underretninger efter lovforslagets
§ 3, stk. 1, efter gældende ret ofte vil være
opfyldt, jf. herved forvaltningslovens § 19, stk. 2, nr. 2 og
3.
Det foreslås med stk. 1, 2.
pkt., at forvaltningslovens kapitel 6 om begrundelse mv.
ikke finder anvendelse ved Rigspolitiets underretninger efter den
foreslåede bestemmelse i § 3, stk. 1.
Bestemmelsen indebærer, at Rigspolitiet ikke vil
være forpligtet til at iagttage forvaltningslovens regler om
begrundelse mv. i forbindelse med underretninger i medfør af
den foreslåede bestemmelse i § 3, stk. 1. Det
forudsættes i den forbindelse, at Rigspolitiet i praksis
alene vil henvise til begrundelsen i det underliggende påbud.
Det forudsættes endvidere, at et påbud, som opfylder
kravene i TCO-forordningens artikel 3, stk. 4, også vil
opfylde forvaltningslovens krav til begrundelse for en
afgørelse.
Det foreslås i stk. 2, at
Rigspolitiets afgørelser i henhold til TCO-forordningen
eller underretninger efter lovforslagets § 3, stk. 1, ikke kan
påklages til anden administrativ myndighed.
Bestemmelsen indebærer bl.a., at klager over sådanne
afgørelser ikke vil kunne indbringes for
Justitsministeriet.
For så vidt angår påbud udstedt af kompetente
myndigheder i andre medlemsstater til en hostingtjenesteyder eller
en indholdsleverandør med hovedsæde eller retlig
repræsentant i Danmark følger det dog af
TCO-forordningens artikel 4, stk. 4, at disse vil kunne indgive en
begrundet anmodning om at undersøge, om påbuddet
udgør et alvorligt eller åbenbart brud på
forordningen eller grundlæggende rettigheder i EU's Charter
om grundlæggende rettigheder, til Rigspolitiet inden for 48
timer efter, at hostingtjenesteyderen eller
indholdsleverandøren har modtaget påbuddet.
Herudover vil Rigspolitiets afgørelser i henhold til
TCO-forordningens artikel 3, og artikel 4, stk. 3 og 4, samt
underretninger efter lovforslagets § 3, stk. 1, kunne
prøves ved danske domstole eller ved domstolene i det land,
hvor påbuddet er udstedt, jf. forordningens artikel 9.
Hvis en hostingtjenesteyder eller en indholdsleverandør
ønsker at anfægte et påbud om fjernelse af
terrorrelateret indhold efter forordningen, som er udstedt af
Rigspolitiet som kompetent dansk myndighed, vil dette skulle ske
efter de almindelige civilprocessuelle regler.
Hvis en hostingtjenesteyder eller en indholdsleverandør
ønsker at anfægte virkningen i Danmark af et
påbud udstedt af en kompetent myndighed i en anden
medlemsstat efter den underretningsordning, der foreslås med
lovforslagets § 3, vil det være Rigspolitiets
underretning, der anfægtes. Dette vil skulle ske ved en dansk
domstol efter de almindelige regler.
Hvis et påbud, der er udstedt af en kompetent myndighed i
et andet medlemsland, underkendes af domstolene i det
pågældende land, vil påbuddet automatisk
bortfalde her i landet. Den underretning om påbuddet, som
Rigspolitiet har foretaget af et sådant påbud, har
således ikke i sig selv retsvirkninger, hvis det
underliggende påbud falder bort.
Der henvises til pkt. 2.3.3 i lovforslagets almindelige
bemærkninger.
§
5
Det følger af TCO-forordningens artikel 18, stk. 1, at
medlemsstaterne skal fastsætte regler om sanktioner, der skal
anvendes i tilfælde af hostingtjenesteyderes
overtrædelser af forordningen, og at de skal træffe
alle nødvendige foranstaltninger for at sikre, at de
anvendes. Det er den medlemsstat, hvori en hostingtjenesteyders
hovedsæde er beliggende, der har jurisdiktion med henblik
på pålæggelse af sanktioner, jf. forordningens
artikel 18, jf. artikel 16.
Sanktioner efter artikel 18 er begrænset til de
tilfælde, hvor en hostingtjenesteyder overtræder en
eller flere af følgende bestemmelser i TCO-forordningen ved
ikke:
1. at efterkomme et
påbud efter artikel 3, stk. 1, om fjernelse af
terrorrelateret indhold eller deaktivering af adgangen til
terrorrelateret indhold i alle medlemsstater efter
TCO-forordningens artikel 3, stk. 3,
2. uden
unødigt ophold at underrette den kompetente myndighed efter
TCO-forordningens artikel 3, stk. 6,
3. at træffe
de nødvendige foranstaltninger for at kunne
genindsætte indholdet eller genaktivere adgangen dertil i
overensstemmelse med artikel 4, stk. 7 efter TCO-forordningen
artikel 4, stk. 2,
4. at
genindsætte indholdet eller genaktivere adgangen dertil efter
TCO-forordningens artikel 4, stk. 7,
5. at medtage og
anvende bestemmelser om håndtering af misbrug af dets
tjenester til udbredelse af terrorrelateret indhold i henhold til
TCO-forordningens artikel 5, stk. 1,
6. at træffe
specifikke foranstaltninger til beskyttelse dets tjenester mod
udbredelse af terrorrelateret indhold i henhold til
TCO-forordningens artikel 5, stk. 2 og 3,
7. at aflægge
rapport til den kompetente myndighed om de trufne specifikke
foranstaltninger i henhold til TCO-forordningens artikel 5, stk.
5,
8. at efterkomme en
afgørelse vedrørende nødvendige
foranstaltninger til overholdelse af artikel 5, stk. 2 og 3,
truffet i henhold til TCO-forordningens artikel 5, stk. 6,
9. at opbevare
terrorrelateret indhold, som er blevet fjernet, eller hvortil
adgangen er blevet deaktiveret som følge af et påbud
eller af specifikke foranstaltninger i medfør af artikel 3
og 5, samt eventuelt dertil knyttet data i overensstemmelse ned
TCO-forordningens artikel 6,
10. at
fastsætte tydelige vilkår og betingelser for
håndteringen af terrorrelateret indhold i overensstemmelse
med TCO-forordningens artikel 7,
11. at
indføre og opretholde en effektiv og tilgængelig
klagemekanisme for indholdsleverandører i overensstemmelse
med TCO-forordningens artikel 10,
12. at holde
indholdsleverandøren underrettet om fjernelse eller
deaktivering af terrorrelateret indhold i overensstemmelse med
TCO-forordningens artikel 11,
13. omgående
at underrette den myndighed, der er kompetent til at efterforske og
retsforfølge strafbare handlinger i de berørte
medlemsstater, om terrorrelateret indhold, der indebærer en
overhængende livsfare, i overensstemmelse med
TCO-forordningens artikel 14, stk. 5,
14. at udpege eller
etablere et kontaktpunkt og gøre oplysninger herom
offentligt tilgængelige i overensstemmelse med
TCO-forordningens artikel 15, stk. 1, eller
15. at skriftligt
udpege en fysisk eller juridisk person som sin retlige
repræsentant, såfremt hostingtjenesteyderen ikke har
sit hovedsæde i Den Europæiske Union, i henhold til
TCO-forordningens artikel 17.
Efter TCO-forordningens artikel 18, stk. 2, skal medlemsstaterne
sikre, at de kompetente myndigheder, når de træffer
afgørelse om, hvorvidt der skal pålægges en
sanktion, og når de fastlægger sanktionernes type og
omfang, tage hensyn til alle relevante omstændigheder,
herunder:
a)
overtrædelsens art, grovhed og varighed,
b) hvorvidt
overtrædelsen blev begået forsætligt eller
uagtsomt,
c)
hostingtjenesteyderens tidligere overtrædelser,
d)
hostingtjenesteyderens finansielle styrke,
e)
hostingtjenesteyderens grad af samarbejde med de kompetente
myndigheder,
f)
hostingtjenesteyderens art og størrelse, navnlig hvorvidt
den er en mikrovirksomhed, en lille eller mellemstor virksomhed
og
g) omfanget af
hostingtjenesteyderens skyld, idet der tages hensyn til de tekniske
og organisatoriske foranstaltninger, som hostingtjenesteyderen har
truffet for at overholde TCO-forordningen.
Det er endvidere et krav, at sanktionerne er effektive,
står i rimeligt forhold til overtrædelsen og har en
afskrækkende virkning, jf. forordningens artikel 18, stk.
1.
Videre følger det af forordningens artikel 18, stk. 3, at
systematisk eller vedvarende manglende overholdelse af
forpligtelserne i medfør af artikel 3, stk. 3,
medfører sanktioner på op til 4 pct. af
hostingtjenesteyderens årlige omsætning på
verdensplan i det regnskabsår, som går forud for
overtrædelsen.
Straffelovens 10. kapitel indeholder endvidere regler om
straffens fastsættelse. Efter straffelovens § 81, nr. 1,
skal det således i almindelighed indgå som en
skærpende omstændighed, at gerningsmanden tidligere er
straffet af betydning for sagen. Endvidere indebærer
straffelovens § 88, at der ved pådømmelsen af
flere lovovertrædelser i almindelighed skal fastsættes
en fællesstraf, som efter omstændighederne kan rumme en
modereret kumulation.
Det foreslås med stk. 1, at
medmindre højere straf er forskyldt efter anden lovgivning,
straffes med bøde den, der overtræder
TCO-forordningens artikel 3, stk. 3 eller 6, artikel 4, stk. 2
eller 7, artikel 5, stk. 1-3, 5 eller 6, artikel 6, 7, 10 eller 11,
artikel 14, stk. 5, artikel 15, stk. 1, eller artikel 17.
For så vidt angår Rigspolitiet underretninger efter
lovforslagets § 3, stk. 1, bemærkes det, at der alene
vil kunne blive tale om strafansvar for overtrædelse af
forordningens artikel 3 for så vidt angår Danmark,
såfremt Rigspolitiet har underrettet hostingtjenesteyderen om
påbuddets retlige virkning i Danmark. Underretningsordningen
er imidlertid ikke er til hinder for, at hostingtjenesteyderen kan
ifalde ansvar for ikke at efterkomme et påbud efter
forordningens artikel 3, stk. 1, om fjernelse eller deaktivering
efter artikel 3, stk. 3, for så vidt angår de
øvrige EU-medlemsstater.
Det bemærkes, at der vil kunne ifaldes strafansvar for
både uagtsomhed og for forsætlig overtrædelse af
de strafbelagte bestemmelser i TCO-forordningen, jf. straffelovens
§ 19.
Det foreslås i stk. 2, at der
ved udmålingen af bøder for overtrædelse af de
bestemmelser, der er nævnt i stk. 1, skal lægges
vægt på hostingtjenesteyderens årlige
omsætning på verdensplan i det regnskabsår, som
går forud for tidspunktet for overtrædelsen, samt de
øvrige momenter, der følger af TCO-forordningens
artikel 18, stk. 2.
Det betyder, at der - udover den årlige omsætning
på verdensplan i det forudgående regnskabsår -
vil skulle lægges vægt på overtrædelsens
art, grovhed og varighed, hvorvidt overtrædelsen blev
begået forsætligt eller uagtsomt,
hostingtjenesteyderens tidligere overtrædelser,
hostingtjenesteyderens finansielle styrke, grad af samarbejde med
de kompetente myndigheder, hostingtjenesteyderens art og
størrelse, herunder navnlig hvorvidt den er en
mikrovirksomhed, en lille eller mellemstor virksomhed, samt
omfanget af hostingtjenesteyderens skyld, idet der skal tages
hensyn til de tekniske og organisatoriske foranstaltninger, som
hostingtjenesteyderen har truffet for at overholde
TCO-forordningen. De økonomiske sanktioner vil imidlertid
ikke kunne overstige 4 pct. af hostingtjenesteyderens
omsætning på verdensplan i det regnskabsår, som
går forud for overtrædelsen, jf. forordningens artikel
18, stk. 3. Fastsættelse af straffen vil bero på
domstolenes konkrete vurdering i det enkelte tilfælde af
samtlige omstændigheder i sagen, og det angivne strafniveau
vil kunne fraviges i op- eller nedadgående retning, hvis der
i den konkrete sag foreligger andre skærpende eller
formildende omstændigheder, jf. herved de almindelige regler
om straffens fastsættelse i straffelovens 10. kapitel.
Hvis flere overtrædelser er til samtidig
pådømmelse, eksempelvis hvis en virksomhed har
overtrådt flere påbud meddelt efter forordningens
artikel 3, stk. 3, vil der i almindelighed skulle udmåles en
fælles bøde for alle overtrædelserne efter
princippet om modereret kumulation, jf. straffelovens §
88.
Ved udmålingen af bøden vil det endvidere i
almindelighed skulle indgå som skærpende
omstændighed, at gerningsmanden tidligere er straffet af
betydning for sagen, jf. straffelovens § 81, nr. 1.
Eksempelvis hvis en virksomhed tidligere er idømt en
bøde for overtrædelse af et påbud efter
forordningens artikel 3, stk. 3, og samme virksomhed senere
meddeles et nyt påbud, som virksomheden overtræder.
Det forudsættes, at der i forbindelse med
fastsættelsen af bødestraffen bør sondres
mellem på den ene side overtrædelser af
TCO-forordningens artikel 3, stk. 3, om fjernelse eller
deaktivering af terrorrelateret indhold, og på den anden side
de øvrige strafbelagte bestemmelser i TCO-forordningen.
Videre forudsættes det, at udgangspunktet for
straffastsættelsen for overtrædelser af
TCO-forordningens artikel 3, stk. 3, under hensyntagen til
momenterne i TCO-forordningens artikel 18, stk. 2, vil skulle
fastsættes med udgangspunkt i nedenstående model, hvor
der tages udgangspunkt i hostingtjenesteyderens årlige
omsætning på verdensplan i det regnskabsår, som
går forud for overtrædelsen.
Model for straffastsættelse for overtrædelse af
TCO-forordningens artikel 3, stk. 3:
1. gangstilfælde | 2. gangstilfælde | 3. gangstilfælde | 4. gangstilfælde | 0,5 pct. | 0,75 pct. | 1 pct. | 1,25 pct. |
|
I tilfælde, hvor overtrædelsen er sket uagtsomt, og
hvor graden af uagtsomhed må anses for simpel, kan der i 1.
gangstilfælde undtagelsesvis meddeles en advarsel for
overtrædelse af forordningens artikel 3, stk. 3.
Ved flere overtrædelser til samtidig
pådømmelse enten i 1.gangs- eller i
gentagelsestilfælde vil der i almindelighed skulle
udmåles en fælles bøde for alle
overtrædelserne, der er til pådømmelse, jf.
straffelovens § 88, stk. 1. Derudover forudsættes det,
at der vil blive fastsat højere bøder, når der
er tale om yderligere tilfælde end 4. gangstilfælde.
Der vil i sådanne tilfælde skulle foretages en friere
vurdering med udgangspunkt i de almindelige regler om straffens
fastsættelse i straffelovens 10. kapitel samt momenterne i
artikel 18, stk. 2, i TCO-forordningen.
Systematisk eller vedvarende manglende overholdelse af
forpligtelserne i forordningens artikel 3, stk. 3, vil kunne
medføre en bøde på op til 4 pct. af
hostingtjenesteyderens årlige omsætning på
verdensplan i det regnskabsår, som går forud for
overtrædelsen, jf. forordningens artikel 18, stk. 3.
Det forudsættes endvidere, at straffen for
overtrædelser af TCO-forordningens artikel 3, stk. 6, artikel
4, stk. 2 eller 7, artikel 5, stk. 1-3, 5 eller 6, artikel 6, 7, 10
eller 11, artikel 14, stk. 5, artikel 15, stk. 1, eller artikel 17,
under hensyntagen til momenterne i TCO-forordningens artikel 18,
stk. 2, vil skulle fastsættes med udgangspunkt i
nedenstående model, hvor der tages afsæt i
hostingtjenesteyderens årlige omsætning på
verdensplan i det regnskabsår, som går forud for
overtrædelsen.
I tilfælde, hvor overtrædelsen er sket uagtsomt, og
hvor graden af uagtsomhed anses som lav, kan der i 1.
gangstilfælde undtagelsesvis meddeles en advarsel for
overtrædelse af artikel 3, stk. 3.
Model for straffastsættelse for overtrædelse af
TCO-forordningens artikel 3, stk. 6, artikel 4, stk. 2 eller 7,
artikel 5, stk. 1-3, 5 eller 6, artikel 6, 7, 10 eller 11, artikel
14, stk. 5, artikel 15, stk. 1, eller artikel 17:
1. gangstilfælde | 2. gangstilfælde | 3. gangstilfælde | 4. gangstilfælde | 0,25 pct. | 0,5 pct. | 0,75 pct. | 1 pct. |
|
I tilfælde, hvor overtrædelsen er sket uagtsomt,
herunder navnlig hvor graden af uagtsomhed må anses som lav,
vil der undtagelsesvist i 1. gangstilfælde i stedet kunne
meddeles en advarsel for overtrædelse af de øvrige
strafbelagte bestemmelser i TCO-forordningen.
Ved flere overtrædelser til samtidig
pådømmelse enten i 1. gangs- eller i
gentagelsestilfælde vil der i almindelighed skulle
udmåles en fælles bøde for alle
overtrædelserne, der er til pådømmelse, jf.
straffelovens § 88, stk. 1. Derudover forudsættes det,
at der vil blive fastsat højere bøder, når der
er tale om yderligere tilfælde end 4. gangstilfælde.
Der vil i sådanne tilfælde skulle foretages en friere
vurdering med udgangspunkt i de almindelige regler om straffens
fastsættelse i straffelovens 10. kapitel samt momenterne i
artikel 18, stk. 2, i TCO-forordningen.
Det foreslås i stk. 3, at der
kan pålægges selskaber mv. (juridiske personer)
strafansvar efter reglerne i straffelovens 5. kapitel.
Bestemmelsen medfører, at hostingtjenesteydere som
juridiske personer kan ifalde strafansvar for overtrædelser
af de strafbelagte bestemmelser i TCO-forordningen, jf.
lovforslagets § 5, stk. 1.
Straffelovens 5. kapitel indeholder imidlertid regler om
strafansvar for juridiske personer. Det følger af
straffelovens § 25, at en juridisk person kan straffes med
bøde, når det er bestemt ved eller i medfør af
lov. Bestemmelser om strafansvar for selskaber mv. omfatter,
medmindre andet er bestemt, enhver juridisk person, herunder
aktie-, anparts- og andelsselskaber, interessentskaber, foreninger,
fonde, boer, kommuner og statslige myndigheder, jf. straffelovens
§ 26, stk. 1. Endvidere omfatter sådanne bestemmelser
enkeltmandsvirksomheder, for så vidt disse navnlig under
hensyn til deres størrelse og organisation kan sidestilles
med de ovenfor nævnte selskaber, jf. straffelovens § 26,
stk. 2. Det følger videre, at strafansvar for en juridisk
person forudsætter, at der inden for dens virksomhed er
begået en overtrædelse, der kan tilregnes en eller
flere til den juridiske person knyttede personer eller den
juridiske person som sådan, jf. straffelovens § 27.
Det bemærkes, at udgangspunktet ved valg af ansvarssubjekt
i særlovgivningen er, at tiltalen rejses mod den juridiske
person, jf. punkt 3.1.1 i Rigsadvokatmeddelelsen om strafansvar for
juridiske personer. Der kan dog i en række tilfælde
være anledning til - ud over tiltalen mod den juridiske
person - tillige at rejse tiltale mod en eller flere fysiske
personer, såfremt den eller de pågældende har
handlet forsætligt eller udvist grov uagtsomhed. Ligeledes
vil et moderselskab efter omstændighederne kunne anses for
medvirkende til et datterselskabs overtrædelser ved
tilskyndelse, råd eller dåd, jf. straffelovens §
23.
For så vidt angår strafudmålingen for fysiske
personer bemærkes det, at denne ligeledes bør tage
udgangspunkt i de almindelige regler i straffelovens 10. kapitel
samt TCO-forordningens artikel 18, stk. 1 og 2, i det omfang
momenterne i stk. 2 er relevante.
Der henvises i øvrigt til pkt. 2.4.3 i lovforslagets
almindelige bemærkninger.
§
6
Det foreslås med stk. 1, at
justitsministeren vil kunne fastsætte nærmere regler om
procedurerne for det administrative samarbejde med kompetente
myndigheder i andre EU/EØS-lande efter TCO-forordningens
artikel 14, herunder om elektronisk udveksling af oplysninger
mellem disse myndigheder.
Bemyndigelsesbestemmelsen skal sikre, at justitsministeren vil
kunne fastsætte nærmere regler om procedurerne for det
administrative samarbejde med kompetente myndigheder i andre
EU/EØS-lande efter forordningens artikel 14. Det vil f.eks.
kunne være regler om elektronisk udveksling af oplysninger
mellem kompetente myndigheder med henblik på undgå
dobbeltarbejde og eventuelle forstyrrelser af efterforskninger og
for at minimere byrden for de berørte
hostingtjenesteydere.
Det foreslås endvidere i stk.
2, at justitsministeren kan fastsætte nærmere
regler, som er nødvendige for at gennemføre eller
anvende de retsakter på TCO-forordningens område, der
er udstedt af Den Europæiske Union.
Bemyndigelsesbestemmelsen skal sikre, at justitsministeren vil
kunne fastsætte regler, som er nødvendige for at
gennemføre eller anvende de delegerede retsakter, som
Kommissionen i medfør af TCO-forordningens artikel 19
måtte vedtage i overensstemmelse med forordningens artikel
20. Dette vil f.eks. kunne være regler, der supplerer
forordningen med de nødvendige tekniske krav til de
elektroniske midler, som de kompetente myndigheder skal anvende til
at fremsende påbud om fjernelse af terrorrelateret indhold
eller ændringer af bilagene til forordningen med henblik
på effektivt at imødegå et eventuelt behov for
forbedringer af indholdet af formularerne for påbud om
fjernelse.
§
7
Det fremgår af TCO-forordningens artikel 24, at
forordningen finder anvendelse fra den 7. juni 2022.
Det foreslås i § 7, at
loven tilsvarende træder i kraft den 7. juni 2022.
Den foreslåede bestemmelse skal ses i lyset af, at
TCO-forordningen finder anvendelse - og at dansk lovgivning dermed
skal være i overensstemmelse hermed - fra denne dato.
Bestemmelsen indebærer således, at de lovbestemmelser,
der skal fastsætte de nødvendige
gennemførelsesforanstaltninger, sanktionsbestemmelser mv.
med henblik på at supplere TCO-forordningen i national ret,
vil kunne finde anvendelse i Danmark fra det
ikrafttrædelsestidspunkt, der er angivet i forordningen.
§
8
Bestemmelsen vedrører lovens territoriale gyldighed.
Det foreslås i § 8, at
loven ikke skal gælde for Færøerne og
Grønland.
TCO-forordningen finder ikke anvendelse for
Færøerne og Grønland, der ikke er medlem af EU.
Hvis bestemmelser svarende til TCO-forordningen skal
gennemføres for Færøerne og Grønland,
vil det skulle ske ved lov.
Officielle noter
1) I
loven er der medtaget visse bestemmelser fra Europa-Parlamentets og
Rådets forordning (EU) 2021/784 af 29. april 2021 om
håndtering af udbredelsen af terrorrelateret indhold online,
EU-Tidende 2021, nr. L 172, side 79. Ifølge artikel 288 i
EUF-traktaten gælder en forordning umiddelbart i hver
medlemsstat. Gengivelsen af disse bestemmelser i loven samt
gengivelsen af forordningen i lovens bilag er således
udelukkende begrundet i praktiske hensyn og berører ikke
forordningens umiddelbare gyldighed i Danmark.
1)
EUT C 110 af 22.3.2019, s. 67.
2)
Europa-Parlamentets holdning af 17.4.2019 (endnu ikke
offentliggjort i EUT) og Rådets
førstebehandlingsholdning af 16.3.2021 (EUT C 135 af
16.4.2021, s. 1). Europa-Parlamentets holdning af 28.4.2021 (endnu
ikke offentliggjort i EUT).
3)
Kommissionens henstilling (EU) 2018/334 af 1. marts 2018 om
foranstaltninger til effektiv bekæmpelse af ulovligt indhold
på nettet (EUT L 63 af 6.3.2018, s. 50).
4)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/31/EF af 8. juni
2000 om visse retlige aspekter af informationssamfundstjenester,
navnlig elektronisk handel, i det indre marked (»Direktivet
om elektronisk handel«) (EFT L 178 af 17.7.2000, s. 1).
5)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2010/13/EU af 10.
marts 2010 om samordning af visse love og administrative
bestemmelser i medlemsstaterne om udbud af audiovisuelle
medietjenester (direktiv om audiovisuelle medietjenester) (EUT L 95
af 15.4.2010, s. 1).
6)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2017/541 af 15.
marts 2017 om bekæmpelse af terrorisme og om erstatning af
Rådets rammeafgørelse 2002/475/RIA og ændring af
Rådets afgørelse 2005/671/RIA (EUT L 88 af 31.3.2017,
s. 6).
7)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2018/1972 af 11.
december 2018 om oprettelse af en europæisk kodeks for
elektronisk kommunikation (EUT L 321 af 17.12.2018, s. 36).
8)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1215/2012
af 12. december 2012 om retternes kompetence og om anerkendelse og
fuldbyrdelse af retsafgørelser på det civil- og
handelsretlige område (EUT L 351 af 20.12.2012, s. 1).
9)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2018/302 af 28.
februar 2018 om imødegåelse af uberettiget
geoblokering og andre former for forskelsbehandling på
grundlag af kundernes nationalitet, bopæl eller hjemsted i
det indre marked og om ændring af forordning (EF) nr.
2006/2004 og (EU) 2017/2394 og af direktiv 2009/22/EF (EUT L 60 I
af 2.3.2018, s. 1).
10)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 910/2014 af
23. juli 2014 om elektronisk identifikation og tillidstjenester til
brug for elektroniske transaktioner på det indre marked og om
ophævelse af direktiv 1999/93/EF (EUT L 257 af 28.8.2014, s.
73).
11)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/794 af 11.
maj 2016 om Den Europæiske Unions Agentur for
Retshåndhævelsessamarbejde (Europol) og om erstatning
og ophævelse af Rådets afgørelse 2009/371/RIA,
2009/934/RIA, 2009/935/RIA, 2009/936/RIA og 2009/968/RIA (EUT L 135
af 24.5.2016, s. 53).
12)
Kommissionens henstilling 2003/361/EF af 6. maj 2003 om
definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore
virksomheder (EUT L 124 af 20.5.2003, s. 36).
13)
EUT L 123 af 12.5.2016, s. 1.
14)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv (EU) 2015/1535 af 9.
september 2015 om en informationsprocedure med hensyn til tekniske
forskrifter samt forskrifter for informationssamfundets tjenester
(EUT L 241 af 17.9.2015, s. 1).
15)
Forordning nr. 1 om den ordning, der skal gælde for Det
Europæiske Økonomiske Fællesskab på det
sproglige område (EFT 17 af 6.10.1958, s. 385).
1)
Senest ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets
direktiv (EU) 2018/1808 af 14. november 2018 om ændring af
direktiv 2010/13/EU om samordning af visse love og administrative
bestemmelser i medlemsstaterne om udbud af audiovisuelle
medietjenester (direktiv om audiovisuelle medietjenester) i
betragtning af de ændrede markedsforhold og gennemført
i dansk ret ved bekendtgørelse nr. 1350 af 4. september 2020
af lov om radio og fjernsynsvirk-
somhed mv.
2)
Gennemført i dansk ret ved lov nr. 227 af 22. april 2002 om
tjenester i informationssamfundet, herunder visse aspekter af
elektronisk handel.
3)
Erklæringen blev alene afgivet på engelsk, hvorfor den
engelske version af erklæringen er den autoritative version.
Den engelske version lyder: "While reiterating
the full support for the Regulation of the European Parliament and
of the Council on addressing the dissemination of terrorist content
online Denmark would like to inform that when the competent
authority in Denmark in accordance with Article 4(1) of the
Regulation is informed of a removal order issued by the competent
authority of another Member State to a Danish hosting service
provider, the Danish competent authority will inform the hosting
service provider of its legal effect in Denmark. "
4)
Gennemført i dansk ret ved bekendtgørelse nr. 1087 af
8. juli 2016 om EU's informationsprocedure for tekniske forskrifter
og forskrifter for informationssamfundets tjenester.