Vedtaget af Folketinget ved 3. behandling
den 7. november 2019
Forslag
til
Lov om ændring af lov om inddrivelse af
gæld til det offentlige, lov om retsafgifter og forskellige
andre love
(Forenkling af regler om
forældelseshåndtering, modregning ved transporter,
flere skyldnere på samme fordring, eftergivelse og
afskrivning, retsafgift m.v.)
Skatteministeriet
§ 1
I lov om inddrivelse af gæld til det
offentlige, jf. lovbekendtgørelse nr. 29 af 12. januar 2015,
som ændret bl.a. ved lov nr. 1253 af 17. november 2015,
§ 1 i lov nr. 298 af 22. marts 2016, § 1 i lov nr. 285 af
29. marts 2017 og § 1 i lov nr. 551 af 29. maj 2018 og senest
ved § 1 i lov nr. 324 af 30. marts 2019, foretages
følgende ændringer:
1. I
§ 2 indsættes efter stk. 4
som nyt stykke:
»Stk. 5.
Ønsker fordringshaveren eller den, der på vegne af
fordringshaveren opkræver fordringen, at inddrivelse af en
fordring, der allerede er overdraget til
restanceinddrivelsesmyndigheden til inddrivelse, fremover skal ske
over for en eller flere andre skyldnere, der tillige helt eller
delvis hæfter for fordringen, eller at inddrivelse ikke
længere skal omfatte en eller flere skyldnere, som fordringen
inddrives over for, skal fordringen med dens renter og
opkrævningsgebyrer tilbagekaldes af fordringshaveren eller
den, der på vegne af fordringshaveren opkræver
fordringen, med henblik på at blive overdraget til
restanceinddrivelsesmyndigheden på ny med oplysninger om den
eller de skyldnere, som fordringen fremover skal inddrives over
for. Restanceinddrivelsesmyndigheden kan i særlige
tilfælde beslutte, at 1. pkt. ikke finder anvendelse.
Så vidt muligt skal fordringshaveren eller den, der på
vegne af fordringshaveren opkræver fordringen, skriftligt
underrette den eller de skyldnere, der er omfattet af
tilbagekaldelsen efter 1. pkt.«
Stk. 5-12 bliver herefter stk. 6-13.
2. I
§ 2, stk. 6, der bliver stk. 7,
ændres »stk. 5« til: »stk. 6«.
3. I
§ 2, stk. 7, 2. pkt., der bliver
stk. 8, 2. pkt., ændres »stk. 5« til: »stk.
6«, og i stk. 7, 3. pkt., der
bliver stk. 8, 3. pkt., ændres »stk. 5, 3. pkt.«
til: »stk. 6, 3. pkt.«
4. I
§ 2, stk. 8, 3. pkt., der bliver
stk. 9, 3. pkt., ændres »stk. 9« til: »stk.
10«.
5. I
§ 2, stk. 10, 2. pkt., der bliver
stk. 11, 2. pkt., ændres »stk. 11« til:
»stk. 12«.
6. I
§ 2, stk. 12, 1. pkt., der bliver
stk. 13, 1. pkt., ændres »stk. 1-11« til:
»stk. 1-12«.
7. I
§ 3, stk. 8, 3. pkt., ændres
»efter kildeskattelovens §§ 62 A og 63 og for
renter og gebyrer, der opkræves via skattekontoen, jf.
opkrævningslovens § 16, eller andre« til:
»og gebyrer, der opkræves af told- og
skatteforvaltningen eller via«.
8. § 3 B,
stk. 1, affattes således:
»Renter og gebyrer, der opkræves af
told- og skatteforvaltningen, og renter og gebyrer, der
opkræves af en fordringshaver via
fordringshaversystemer, der anvender et saldoprincip, behandles med
hensyn til forældelse som selvstændige hovedkrav, efter
at restanceinddrivelsesmyndigheden har modtaget dem til
inddrivelse, uden at det i forbindelse med overdragelsen er oplyst,
hvilket hovedkrav renterne eller gebyrerne vedrører. Er det
ved overdragelsen af de i 1. pkt. nævnte renter til
restanceinddrivelsesmyndigheden oplyst, at disse renter
vedrører et bestemt hovedkrav, lægges dette hovedkrav
til grund med hensyn til accessorisk forældelse efter
forældelseslovens § 23, stk. 2. Gebyrer, der modtages af
restanceinddrivelsesmyndigheden til inddrivelse, anses efter
modtagelsen med hensyn til accessorisk forældelse efter
forældelseslovens § 23, stk. 2, alene at vedrøre
det hovedkrav, som gebyret ved overdragelsen oplyses at være
knyttet til.«
9. I
§ 4, stk. 4, 2. pkt.,
indsættes efter »betalingstidspunktet«: »,
idet dækningen med hensyn til beregningen af renter dog
tidligst har virkning for renter, som er beregnet af
restanceinddrivelsesmyndigheden eller indsendt af en fordringshaver
for perioden fra og med den 1. i måneden, efter at fordringen
aktuelt kom under inddrivelse«.
10. I
§ 5, stk. 2, indsættes som
4. pkt.:
»Skatteministeren kan endelig bestemme, at
told- og skatteforvaltningen undlader at beregne og opkræve
opkrævningsrenter, der vil påløbe
registreringsafgift, vægtafgift og andre fordringer, der
vedrører told- og skatteforvaltningens
køretøjsregister, fra modtagelsen af disse fordringer
hos restanceinddrivelsesmyndigheden og indtil den dag, hvor der
tilskrives rente efter stk. 1.«
11. I
§ 5 a indsættes som stk. 4:
»Stk. 4.
Stk. 1-3 finder ikke anvendelse på renter af fordringer, der
omfattes af § 18 a, stk. 2.«
12.
Efter § 7 indsættes:
Ȥ 7 a. Overdragelser af
krav mod told- og skatteforvaltningen kan ikke overstige det
udbetalingsbeløb, der på udbetalingstidspunktet kan
opgøres, efter at fordringer omfattet af denne lov er
dækket ved modregning som anført i § 7, stk. 1 og
2.«
13. I
§ 9 a, stk. 3, ændres
»renter efter kildeskattelovens §§ 62 A og
63« til: »renter, der opkræves af told- og
skatteforvaltningen,«.
14.
Efter § 12 indsættes før overskriften før
§ 13:
Ȥ 12 a. For
udlæg, som foretages af restanceinddrivelsesmyndighedens
pantefogeder, svares en grundafgift på 300 kr. Overstiger
kravet, jf. stk. 3, 3.000 kr., svares yderligere 0,5 pct. af det
overskydende beløb i grundafgift. Afgiften afrundes opefter
til nærmeste kronebeløb, som er deleligt med 10.
Stk. 2. Der
svares yderligere en tillægsafgift på 400 kr., hvis
forretningen helt eller delvis foretages uden for
restanceinddrivelsesmyndighedens kontor eller skyldneren
fremstilles af politiet.
Stk. 3.
Foretages samtidig udlæg hos samme skyldner for flere krav,
sammenlægges kravene inden afgiftens beregning, jf. stk. 1 og
2.
Stk. 4.
Foretages udlæg for samme krav hos flere skyldnere, beregnes
afgift for hver skyldner. Dette gælder dog ikke, hvis
skyldnerne er samlevende ægtefæller, eller hvis
udlægget vedrører fast ejendom, som tilhører
skyldnerne i forening.
§ 12 b. Afgiftsfrie er
udlæg vedrørende:
1) Bøder,
konfiskerede værdier og sagsomkostninger i straffesager, der
inddrives af det offentlige.
2) Afgifter og
sagsomkostninger, som det påhviler domstolene at
indkræve.
3) Borgerlige
krav fastsat under en offentlig straffesag.
§ 12 c. For forretninger, hvor
der foretages underretning i henhold til retsplejelovens §
493, stk. 1, indtræder afgiftspligten efter § 12 a, stk.
1, når restanceinddrivelsesmyndighedens pantefoged
træffer bestemmelse om forretningens foretagelse.
Stk. 2. Er
underretning efter retsplejelovens § 493, stk. 1, ikke mulig,
eller foretages forretningen i medfør af retsplejelovens
§ 493, stk. 2, uden sådan underretning, indtræder
afgiftspligten efter § 12 a, stk. 1, når forretningen
påbegyndes, jf. retsplejelovens § 496.
Stk. 3.
Afgiftspligten efter § 12 a, stk. 2, indtræder,
når restanceinddrivelsesmyndighedens pantefoged træffer
bestemmelse om retshandlingens foretagelse.
§ 12 d. Der svares kun ny
afgift efter § 12 a, stk. 1, når afgiftspligten for den
nye afgift indtræder, mere end 3 måneder efter at der
for skyldneren sidst er indtrådt afgiftspligt efter § 12
a, stk. 1. Der svares kun afgift efter § 12 a, stk. 2, for
forretninger, hvor der skal svares afgift efter § 12 a, stk.
1. Der svares ikke ny afgift efter § 12 a, stk. 1 og 2, for en
forretning, der foretages efter retsplejelovens § 486, stk. 2,
1. pkt., hvis denne forretning foretages samtidig med en anden
forretning, for hvilken der skal svares afgift efter § 12 a,
stk. 1.
§ 12 e. Indsigelse imod
restanceinddrivelsesmyndighedens pantefogeders beregning af en
afgift sker ved klage til den fogedret, som skulle have foretaget
forretningen, hvis denne ikke var henlagt til
restanceinddrivelsesmyndighedens pantefogeder.
Stk. 2. Under
forretningen kan indsigelse fremsættes over for
restanceinddrivelsesmyndighedens pantefoged, som underretter
fogedretten om indsigelsen. Efter forretningen kan indsigelse
fremsættes ved klage til fogedretten. Klage skal indgives,
senest 6 uger efter at den afgiftspligtige har fået kundskab
om afgiftsberegningen.
Stk. 3.
Fogedretten kan se bort fra overskridelser af klagefristen på
indtil 6 måneder, når særlige
omstændigheder gør overskridelsen undskyldelig.
Stk. 4. Tages
klagen til følge, omgøres afgiftsberegningen i
overensstemmelse hermed.
Stk. 5.
Ændres afgiftsberegningen ikke i henhold til stk. 4,
træffes afgørelsen ved kendelse.
Stk. 6.
Fogedretten kan af egen drift indhente oplysninger eller
erklæringer fra klageren. Kendelsen kan stadfæste
afgiftsberegningen eller ændre den til fordel eller til skade
for den afgiftspligtige.
Stk. 7.
Kendelsen kan inden 2 uger påkæres i den borgerlige
retsplejes former. Bestemmelsen i stk. 6 finder tilsvarende
anvendelse.
§ 12 f.
Restanceinddrivelsesmyndighedens pantefogeder kan af egen drift
ændre beregningen til fordel for den afgiftspligtige.
Stk. 2. Bortset
fra de tilfælde, der nævnes i § 12 e, stk. 6 og 7,
kan efterbetaling af for lidt beregnet afgift ikke kræves,
når der er forløbet 6 uger, efter at den
afgiftspligtige har fået kundskab om beregningen.
Stk. 3.
Efterbetaling kan dog kræves, hvor beregningen hviler
på urigtige eller ufuldstændige eller på anden
måde vildledende oplysninger fra den afgiftspligtige eller
dennes befuldmægtigede. Ved klage over efterkrav finder
reglerne i § 12 e anvendelse.
§ 12 g. Afgifter efter §
12 a, stk. 1 og 2, oppebæres af
restanceinddrivelsesmyndigheden.«
15. § 13,
stk. 6, affattes således:
»Stk. 6.
Eftergivelse kan i øvrigt meddeles fysiske eller juridiske
personer, når sociale eller andre forhold i særlig grad
taler derfor, uanset om skyldnerens økonomiske forhold er
uafklarede.«
16. § 16,
stk. 1, affattes således:
»Restanceinddrivelsesmyndigheden kan endeligt
afskrive eller undlade at afbryde forældelsen af fordringer
til det offentlige, inklusive renter, gebyrer og andre
omkostninger, hvis det må anses for åbenbart
formålsløst eller forbundet med uforholdsmæssige
omkostninger at fortsætte inddrivelsen.«
17. Overskriften før § 18 a affattes
således:
»Forældelse
af fordringer under inddrivelse«.
18. I
§ 18 a indsættes efter stk.
1 som nye stykker:
»Stk. 2.
Et hovedkrav og dets tilhørende rente eller renter, der alle
er under inddrivelse hos restanceinddrivelsesmyndigheden,
udgør i relation til forældelse et fordringskompleks,
hvor alle fordringer har samme forældelsesdato, uanset om
hovedkravet eller dets tilhørende rente eller renter op-
eller nedskrives, efter at de er kommet under inddrivelse hos
restanceinddrivelsesmyndigheden. Forældelsesdatoen for
fordringskomplekset er den til enhver tid gældende
forældelsesdato for hovedkravet, efter at dette kom under
inddrivelse hos restanceinddrivelsesmyndigheden. Er hovedkravet
nedbragt til nul i opkrævningsfasen, er
forældelsesdatoen for fordringskomplekset
forældelsesdatoen for den af rentefordringerne, der
først blev modtaget til inddrivelse. Forældelsen kan
efter modtagelse af hovedkravet til inddrivelse afbrydes for hele
fordringskomplekset, hvis afbrydelsen omfatter hovedkravet. Er
hovedkravet nedbragt til nul, herunder ved indfrielse, nedskrivning
eller afskrivning, medfører en afbrydelse af
forældelsen for en tilhørende rente, der er under
inddrivelse, en afbrydelse af forældelsen for hele
fordringskomplekset. Opskrives hovedkravet ved overdragelse af en
opskrivningsfordring, eller overdrages yderligere tilhørende
renter, anvendes som forældelsesdato for fordringskomplekset
den ved opskrivningsfordringens eller de yderligere
tilhørende renters modtagelse hos
restanceinddrivelsesmyndigheden gældende
forældelsesdato for fordringskomplekset. Er
fordringskomplekset under inddrivelse nedbragt til nul, herunder
ved indfrielse, nedskrivning eller afskrivning, og modtager
restanceinddrivelsesmyndigheden herefter en opskrivningsfordring,
en eller flere opkrævningsrenter eller genindsendte
inddrivelsesrenter eller en opskrivning af opkrævningsrenter
eller genindsendte inddrivelsesrenter ved overdragelse af en eller
flere nye renter, får fordringskomplekset bestående af
opskrivningsfordringen respektive den eller de overdragne renter
den forældelsesdato, der følger af stk. 4 sammenholdt
med stk. 7. Består fordringskomplekset i det tilfælde,
der nævnes i 7. pkt., tillige af en opskrivningsfordring til
et hovedkrav, afbrydes forældelsen for fordringskomplekset
alene, hvis opskrivningsfordringen får sin forældelse
afbrudt. De renter, der nævnes i § 3 B, stk. 1, 1. pkt.,
anses, når de er under inddrivelse, i relation til
forældelse som hovedkrav, der ikke indgår i noget
fordringskompleks. Det hovedkrav og de renter, der nævnes i
§ 3 B, stk. 1, 2. pkt., udgør et fordringskompleks
efter 1. pkt.
Stk. 3.
Ophæver restanceinddrivelsesmyndigheden en dækning
eller afskrivning af en fordring under inddrivelse, gælder
for fordringskomplekset, jf. stk. 2, den forældelsesdato, der
var gældende på datoen for den dækning eller
afskrivning (virkningstidspunktet), der giver anledning til
ophævelsen. En afbrydelse af fordringskompleksets
forældelse, der er sket efter virkningstidspunktet i 1. pkt.,
men inden ophævelsen efter 1. pkt., bortfalder ved
ophævelsen, men forældelse af fordringskomplekset
indtræder tidligst 6 måneder efter
ophævelsen.
Stk. 4. For
fordringer under inddrivelse hos restanceinddrivelsesmyndigheden er
forældelsesfristen 3 år, selv om hovedkravet, inden det
kom under inddrivelse hos restanceinddrivelsesmyndigheden, havde en
længere forældelsesfrist eller der, før eller
efter at fordringen kom under inddrivelse hos
restanceinddrivelsesmyndigheden, er opnået et retsgrundlag
som nævnt i forældelseslovens § 5, stk. 1, jf. dog
stk. 5, 2. og 3. pkt. For private underholdsbidrag og regioners og
kommuners privatretlige fordringer gælder dog den
forældelsesfrist, der var gældende ved fordringens
modtagelse hos restanceinddrivelsesmyndigheden, eller som under
inddrivelsen hos restanceinddrivelsesmyndigheden måtte blive
opnået efter forældelseslovens § 5, stk. 1. Denne
forældelsesfrist gælder også for
tilhørende renter under inddrivelse hos
restanceinddrivelsesmyndigheden.
Stk. 5.
Tilbagesendes et hovedkrav og dets tilhørende rente eller
renter til fordringshaveren eller den, der på dennes vegne
opkræver fordringen, vil den forældelsesdato, der var
gældende ved tilbagesendelsen, jf. stk. 2 og 3, fortsat
være gældende, medmindre fordringshaveren eller den,
der på dennes vegne opkræver fordringen, i
medfør af forældelsesloven eller andre
forældelsesregler får udskudt forældelsesdatoen.
Er forældelsesfristen efter tilbagesendelsen blevet
forlænget, jf. forældelseslovens § 5, stk. 1,
finder stk. 4, 1. pkt., kun anvendelse, hvis forældelsen
afbrydes for fordringskomplekset, efter at dette på ny er
modtaget til inddrivelse hos restanceinddrivelsesmyndigheden.
Genoverdrages hovedkravet til restanceinddrivelsesmyndigheden med
en forældelsesdato, som er senere end 3 år fra den
dato, hvor hovedkravet på ny modtages til inddrivelse, finder
stk. 4, 1. pkt., dog anvendelse, således at
forældelsesfristen på 3 år skal regnes fra denne
modtagelsesdato. 2. og 3. pkt. gælder ikke for fordringer
omfattet af stk. 4, 2. pkt.
Stk. 6. Stk. 2-5
gælder hverken for bøder eller for udenlandske
fordringer, for hvilke en international overenskomst eller
konvention vil være til hinder for en sådan
anvendelse.«
Stk. 2 bliver herefter stk. 7.
19. I
§ 18 a, stk. 2, 1. pkt., der
bliver stk. 7, 1. pkt., ændres »fordringer, der
overdrages« til: »de hovedkrav, der nævnes i stk.
2, den i stk. 2, 3. pkt., nævnte rente, der først blev
modtaget til inddrivelse, de opskrivningsfordringer og renter, der
nævnes i stk. 2, 7. pkt., de fordringer, der nævnes i
stk. 6, og disses renter og de i § 3 B, stk. 1, 1. og 3. pkt.,
nævnte gebyrer, der overdrages«.
20. I
§ 18 a indsættes som stk. 8 og 9:
»Stk. 8.
Kan lønindeholdelse ikke ske, fordi
restanceinddrivelsesmyndigheden vurderer, at skyldneren er uden den
betalingsevne, der er nødvendig for at foretage
lønindeholdelse, eller fordi skyldneren modtager en
indkomst, hvori lønindeholdelse som følge af
indkomstens art ikke kan ske, kan restanceinddrivelsesmyndigheden
træffe afgørelse om, at inddrivelsen er stillet i
bero, og at forældelsen af de fordringer, der fremgår
af afgørelsen, er afbrudt med virkning fra
afgørelsesdatoen. Den nye forældelsesfrist regnes fra
afgørelsesdatoen. Inden afgørelsen træffes,
sender restanceinddrivelsesmyndigheden et forslag til
afgørelse til skyldneren med en frist for denne på
mindst 21 dage regnet fra forslagets dato til at fremkomme med
eventuelle bemærkninger til forslaget.
Stk. 9. Er en
sag om gyldigheden af restanceinddrivelsesmyndighedens
afgørelse efter stk. 8 indbragt for Landsskatteretten, jf.
§ 17, eller for domstolene, indtræder forældelse
tidligst 1 år efter sagens endelige
afgørelse.«
Justitsministeriet
§ 2
I lov om retsafgifter, jf.
lovbekendtgørelse nr. 1252 af 27. november 2014, som
ændret ved § 3 i lov nr. 1867 af 29. december 2015,
§ 9 i lov nr. 670 af 8. juni 2017 og § 16 i lov nr. 1711
af 27. december 2018, foretages følgende ændring:
1.
Efter § 20 indsættes i kapitel
3:
Ȥ 20 a. Reglerne i
dette kapitel finder ikke anvendelse på udlæg, som
foretages af restanceinddrivelsesmyndighedens
pantefogeder.«
Beskæftigelsesministeriet
§ 3
I lov nr. 174 af 24. februar 2015 om
kontantydelse, som ændret ved § 39 i lov nr. 994 af 30.
august 2015 og § 4 i lov nr. 551 af 29. maj 2018, foretages
følgende ændring:
1. I
§ 19, stk. 4, 3. pkt.,
ændres »§ 18 a, stk. 2, 1. pkt.« til:
»§ 18 a, stk. 7, 1. pkt.«
§ 4
I lov om en aktiv beskæftigelsesindsats,
jf. lovbekendtgørelse nr. 1342 af 21. november 2016, som
ændret bl.a. ved § 9 i lov nr. 674 af 8. juni 2017 og
§ 5 i lov nr. 551 af 29. maj 2018 og senest ved § 27 i
lov nr. 551 af 7. maj 2019, foretages følgende
ændring:
1. I
§ 70 f, stk. 11, 7. pkt.,
ændres »§ 18 a, stk. 2, 1. pkt.« til:
»§ 18 a, stk. 7, 1. pkt.«
§ 5
I lov om aktiv socialpolitik, jf.
lovbekendtgørelse nr. 981 af 23. september 2019, som
ændret senest ved § 2 i lov nr. 551 af 7. maj 2019,
foretages følgende ændring:
1. I
§ 95, stk. 2, 3. pkt.,
ændres »§ 18 a, stk. 2, 1. pkt.« til:
»§ 18 a, stk. 7, 1. pkt.«
§ 6
I lov nr. 287 af 29. marts 2017 om en
midlertidig jobpræmie til langtidsledige m.v., som
ændret ved § 7 i lov nr. 551 af 29. maj 2018, foretages
følgende ændring:
1. I
§ 19, stk. 3, 3. pkt.,
ændres »§ 18 a, stk. 2, 1. pkt.« til:
»§ 18 a, stk. 7, 1. pkt.«
Børne- og
Undervisningsministeriet
§ 7
I dagtilbudsloven, jf. lovbekendtgørelse
nr. 824 af 15. august 2019, foretages følgende
ændring:
1. I
§ 93, stk. 2, 3. pkt.,
ændres »§ 18 a, stk. 2, 1. pkt.« til:
»§ 18 a, stk. 7, 1. pkt.«
§ 8
I lov om social service, jf.
lovbekendtgørelse nr. 798 af 7. august 2019, som
ændret ved § 1 i lov nr. 498 af 1. maj 2019 og § 15
i lov nr. 551 af 7. maj 2019, foretages følgende
ændring:
1. I
§ 165, stk. 2, 3. pkt.,
ændres »§ 18 a, stk. 2, 1. pkt.« til:
»§ 18 a, stk. 7, 1. pkt.«
§ 9
Stk. 1. Loven
træder i kraft den 15. november 2019, jf. dog stk. 2.
Stk. 2. Skatteministeren
fastsætter tidspunktet for ikrafttrædelse af § 1,
nr. 1, 11, 12 og 17-20, og §§ 3-8 og kan herunder
fastsætte, at bestemmelserne træder i kraft på
forskellige tidspunkter.
Stk. 3. Skatteministeren
kan fastsætte regler om, hvornår § 1, nr. 1, 11,
12 og 17-20, finder anvendelse for fordringer under inddrivelse i
restanceinddrivelsesmyndighedens inddrivelsessystemer, og kan
herunder bestemme, at reglerne finder anvendelse fra forskellige
tidspunkter.
Stk. 4. § 1, nr.
12, finder ikke anvendelse på overdragelser, hvorom der er
givet underretning før datoen for bestemmelsens
ikrafttræden.
Stk. 5. For fordringer,
der på dagen for ikrafttræden af § 1, nr. 18, er
under inddrivelse hos restanceinddrivelsesmyndigheden, regnes
forældelsesfristen for fordringskomplekset i § 18 a,
stk. 2, 1. pkt., i lov om inddrivelse af gæld til det
offentlige som affattet ved § 1, nr. 18, i denne lov fra den
20. november 2018, medmindre den nye forældelsesfrist efter
en afbrydelse, der senest på dagen for ikrafttræden af
§ 1, nr. 18, er sket af forældelsen for den fordring,
hvis forældelsesdato er gældende for
fordringskomplekset, endnu ikke er begyndt at løbe på
dagen for ikrafttræden af § 1, nr. 18. I så fald
regnes forældelsesfristen for fordringskomplekset fra den
dato, hvorfra en ny forældelsesfrist igen begynder at
løbe.
Stk. 6. § 3 B, stk.
1, i lov om inddrivelse af gæld til det offentlige som
affattet ved § 1, nr. 8, i denne lov finder ved lovens
ikrafttræden anvendelse på de i bestemmelsen
nævnte renter og gebyrer, der ikke ved lovens
ikrafttræden er forældede, uanset hvornår disse
er eller bliver modtaget til inddrivelse.