Fremsat den 25. april 2018 af miljø- og fødevareministeren (Esben Lunde Larsen)
Forslag
til
Lov om projektering og anlæg af et
vildsvinehegn langs den dansk-tyske landegrænse
Bemyndigelse til
projektering og meddelelse af anlægstilladelse
§ 1.
Miljø- og fødevareministeren bemyndiges til at
projektere og meddele tilladelse til anlæg af et
vildsvinehegn langs den dansk-tyske landegrænse, herunder til
de øvrige dispositioner i form af eksempelvis
afværgeforanstaltninger eller kompenserende foranstaltninger,
som er nødvendige i forbindelse med projektering og
anlæg af hegnet.
Stk. 2.
Tilladelse til anlæg af vildsvinehegnet, der fastlægger
hegnets præcise placering og udformning m.v. langs den
dansk-tyske landegrænse, meddeles af miljø- og
fødevareministeren efter projektbeskrivelse og
ansøgning om anlægstilladelse fra Naturstyrelsen.
Projektbeskrivelse, ansøgning om anlægstilladelse og
ansøgning om eventuelle supplerende tilladelser udarbejdes
af Naturstyrelsen i samarbejde med Miljøstyrelsen, Slots- og
Kulturstyrelsen og andre berørte offentlige myndigheder,
herunder Tønder kommune og Aabenraa kommune samt tyske
offentlige myndigheder.
Stk. 3. Hvis det
ikke kan udelukkes, at anlægsprojektet vil skade et Natura
2000-område, kan miljø- og fødevareministeren
ikke meddele anlægstilladelse efter stk. 2, jf. dog stk. 4,
3. pkt.
Stk. 4.
Miljø- og fødevareministeren kan fastsætte
nærmere regler om forberedelsen og gennemførelsen af
anlægsprojektet, herunder om opfyldelsen af EU-retlige
forpligtelser, der er relevante for projekteringen og anlæg
af vildsvinehegnet. Ministeren kan endvidere fastsætte regler
om, at det skal vurderes, om anlægsprojektet kan
påvirke et Natura 2000-område væsentligt og
regler om gennemførelse af en nærmere
konsekvensvurdering af virkningerne af anlægsprojektet
på et Natura 2000-område under hensyn til
bevaringsmålsætningen for det pågældende
område. Ministeren kan herunder fastsætte regler om
betingelserne for at tillade anlægsprojektet, når en
nærmere konsekvensvurdering ikke udelukker skade på et
Natura 2000-område samt regler om beskyttelse af dyre- og
plantearter ved afgørelse om tilladelse.
§ 2.
Ansøgning om anlægstilladelse og
anlægstilladelsen efter § 1 skal indeholde en
beskrivelse af:
1) Overholdelsen
af Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om
bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter, og
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF af 30.
november 2009 om beskyttelse af vilde fugle, herunder disse
direktivers regler om eksempelvis afværgeforanstaltninger og
kompenserende foranstaltninger af hensyn til fugle og andre
dyr.
2) De hensyn,
som varetages efter de love, der er nævnt i § 3,
herunder særligt hvordan hensynene varetages i forhold til de
naturlokaliteter og kulturhistoriske forhold, der fremgår af
bilag 1 og 2.
3) Overholdelsen
af traktaten mellem Danmark og Tyskland angående Ordning af
de som Følge af Overgangen til Danmark af
Suveræniteten over Nordslesvig opståede
Spørgsmål, herunder Overenskomst vedrørende
Ordningen af Vandløbs- og Digeforhold ved den dansk-tyske
Grænse, jf. § 3, stk. 2.
4) Inddragelsen
af den berørte offentlighed samt de involverede lodsejere i
den videre proces.
5) Øvrige
dispositioner og foranstaltninger.
Stk. 2.
Anlægstilladelsen efter § 1 træder i stedet for
afgørelser og tilladelser efter lov om miljøvurdering
af planer og programmer og af konkrete projekter (VVM), herunder
afgørelsen om tilladelse i lovens § 25.
Stk. 3.
Anlægstilladelsen offentliggøres samtidig med, at
tilladelsen meddeles til Naturstyrelsen.
Forholdet til anden
lovgivning
§ 3.
Miljø- og fødevareministeren varetager alene efter
denne lov beskyttelsesmæssige og øvrige hensyn efter
lov om naturbeskyttelse, lov om skove, lov om beskyttelse af de
ydre koge i Tøndermarsken, lov om jagt og vildtforvaltning
og lov om kystbeskyttelse for så vidt angår arealer,
der er nødvendige for projektering og anlæg af
vildsvinehegnet, herunder arealer til afværgeforanstaltninger
og kompenserende foranstaltninger.
Stk. 2.
Miljø- og fødevareministeren varetager alene efter
denne lov afvandingsmæssige og øvrige hensyn efter lov
om vandløb for så vidt angår arealer, der er
nødvendige for projektering og anlæg af
vildsvinehegnet under overholdelse af Danmarks forpligtelser i
henhold til traktaten mellem Danmark og Tyskland angående
Ordning af de som Følge af Overgangen til Danmark af
Suveræniteten over Nordslesvig opståede
Spørgsmål, herunder Overenskomst vedrørende
Ordningen af Vandløbs- og Digeforhold ved den dansk-tyske
Grænse.
§ 4.
Reglerne om kommune- og lokalplaner og § 35, stk. 1, i lov om
planlægning finder ikke anvendelse ved anlæg af
vildsvinehegnet, herunder øvrige dispositioner i form af
eksempelvis afværgeforanstaltninger eller kompenserende
foranstaltninger, som er nødvendige i forbindelse med
anlæg af hegnet, jf. § 1.
Adgang til privat
ejendoms udendørsarealer
§ 5.
Miljø- og fødevareministeren har, hvis det
skønnes nødvendigt, til enhver tid mod behørig
legitimation og uden retskendelse adgang til en privat ejendoms
udendørsarealer med henblik på at foretage
jordbundsundersøgelser, opmålinger, afmærkninger
og andre undersøgelser vedrørende projektering og
anlæg af vildsvinehegnet.
Stk. 2.
Miljø- og fødevareministeren skal minimum 14 dage
før gennemførelsen af undersøgelser m.v. efter
stk. 1 give skriftlig besked til de berørte ejere og
brugere. Er dette ikke muligt, skal oplysning om
undersøgelserne offentliggøres i lokale medier eller
lignende.
Ekspropriation
§ 6.
Miljø- og fødevareministeren bemyndiges til ved
ekspropriation at erhverve de arealer og ejendomme m.v., herunder i
form af rettigheder og servitutter, der er nødvendige for
projektering, anlæg og vedligeholdelse af
vildsvinehegnet.
Stk. 2.
Ekspropriation sker efter reglerne i lov om fremgangsmåden
ved ekspropriation vedrørende fast ejendom.
Stk. 3.
Miljø- og fødevareministeren kan, når der
foreligger særlige personlige grunde og efter anmodning fra
ejeren, ekspropriere en ejendom, der berøres særligt
indgribende af projektet, før tidspunktet for de
ordinære ekspropriationer.
Stk. 4.
Erstatningen fastsættes af ekspropriations- og
taksationsmyndighederne i henhold til lov om fremgangsmåden
ved ekspropriation vedrørende fast ejendom.
Delegation
§ 7.
Miljø- og fødevareministeren kan bemyndige
Naturstyrelsen, en anden styrelse under Miljø- og
Fødevareministeriet eller efter aftale med vedkommende
minister andre statslige myndigheder til at udøve
miljø- og fødevareministerens beføjelser efter
denne lov. Ministeren kan herunder bemyndige Miljøstyrelsen
til at meddele tilladelse efter § 1.
Stk. 2.
Miljø- og fødevareministeren kan fastsætte
regler om udøvelsen af de beføjelser, som en anden
statslig myndighed efter aftale med vedkommende minister bemyndiges
til at udøve efter stk. 1.
Klageadgang
§ 8.
Miljø- og fødevareministerens afgørelser efter
denne lov eller regler fastsat i medfør af denne lov kan
ikke påklages til anden administrativ myndighed.
Stk. 2.
Afgørelser efter denne lov eller regler fastsat i
medfør af denne lov truffet af en myndighed, til hvilken
miljø- og fødevareministeren har delegeret en
beføjelse, kan ikke påklages til ministeren eller
anden administrativ myndighed.
§ 9.
Kulturministerens afgørelser efter § 29 j, stk. 1, 1.
og 2. pkt., og § 29 j, stk. 2, jf. § 29 l, stk. 1, i
museumsloven i sager vedrørende anlæg af et
vildsvinehegn, herunder øvrige dispositioner, jf. denne lovs
§ 1, kan ikke påklages til anden administrativ
myndighed.
Søgsmål
§
10. Søgsmål til prøvelse af tilladelser
og afgørelser efter denne lov skal være anlagt inden 6
måneder efter meddelelsen til adressaten. Er
afgørelsen offentliggjort, regnes
søgsmålsfristen fra offentliggørelsen.
Stk. 2. Ved
søgsmål om forhold vedrørende miljøet,
der er omfattet af denne lov, skal retten påse, at
omkostningerne ved sagen ikke er uoverkommeligt høje for de
berørte parter.
Ikrafttræden
§
11. Loven træder i kraft dagen efter
bekendtgørelsen i Lovtidende.
Bilag 1
Oversigtskort over de væsentligste naturlokaliteter
indenfor en 2 km zone fra den dansk-tyske landegrænse
![1](/RIPics/20171/CK1668/CK1668_4_0.jpg)
Bilag 2
Oversigtskort over de væsentligste kulturhistoriske
forhold indenfor en 2 km zone fra den dansk-tyske
landegrænse
![2](/RIPics/20171/CK1668/CK1668_4_1.jpg)
Bemærkninger til lovforslaget
1. | | | | Indledning | 2. | | | | Lovforslagets baggrund | | 2.1 | | | Spredning af afrikansk svinepest | | 2.2 | | | Udryddelse af vildsvin i Danmark | | 2.3 | | | Etablering af et vildsvinehegn | | 2.4 | | | Schengenreglerne | | 2.5 | | | Det danske veterinærberedskab | | 2.6 | | | Indsatserne i Tyskland og kontakt til
tyske myndigheder | 3. | | | | Hovedpunkterne i lovforslaget | | 3.1 | | | Vildsvinehegnets udformning og
linjeføring samt forholdet til naturlokaliteter og
kulturhistoriske forhold | | | 3.1.1. | | Oversigtskort over de væsentligste
naturlokaliteter | | | | 3.1.1.1 | Særligt om
Tøndermarsken | | | | 3.1.1.2 | Fra Møllehus til
Frøslev | | | | 3.1.1.3 | Fra Frøslev Mose til Flensborg
Fjord | | | 3.1.2 | | Oversigtskort over de væsentligste
kulturhistoriske forhold | | | | 3.1.2.1 | Tøndermarsken | | | | 3.1.2.2 | Strækningen Tønder til Rens
samt Frøslev Mose og Plantage | | | | 3.1.2.3 | Padborg og Kruså | | | 3.1.3 | | Oversigtskort over vildsvinehegnets
placering langs den dansk-tyske landegrænse | | | | 3.1.3.1 | Fra Vadehavet til Møllehus | | | | 3.1.3.2 | Fra Møllehus til Sofiedal | | | | 3.1.3.3 | Fra Sofiedal til Flensborg Fjord | | 3.2 | | | Ekspropriationshjemmel | | | 3.2.1 | | Gældende ret | | | 3.2.2 | | Miljø- og
Fødevareministeriets overvejelser og den foreslåede
ordning | | 3.3 | | | Lovforslagets forhold til anden
lovgivning | | | 3.3.1 | | Regler om administration vedrørende
internationale naturbeskyttelsesområder og beskyttede
arter | | | | 3.3.1.1 | Gældende ret | | | | 3.3.1.1.1 | Beskyttelse af Natura
2000-områder | | | | 3.3.1.1.2 | Beskyttelse af arter og deres
levesteder | | | | 3.3.1.2 | Miljø- og
Fødevareministeriets overvejelser og den foreslåede
ordning | | | 3.3.2 | | Forholdet til lov om naturbeskyttelse, lov
om skove, lov om jagt og vildtforvaltning, lov om beskyttelse af de
ydre koge i Tøndermarsken, lov om kystbeskyttelse og lov om
vandløb | | | | 3.3.2.1 | Gældende ret | | | | 3.3.2.1.1 | Naturbeskyttelseslovens regler om bygge-
og beskyttelseslinjer | | | | 3.3.2.1.2 | Naturbeskyttelseslovens regler om adgang
til naturen | | | | 3.3.2.1.3 | Regler om fredninger | | | | 3.3.2.1.4 | Naturbeskyttelseslovens regler om
beskyttede naturtyper | | | | 3.3.2.1.5 | Lovgivning om beskyttelse af dyre- og
plantearter | | | | 3.3.2.1.6 | Beskyttelsen i internationale
beskyttelsesområder | | | | 3.3.2.1.7 | Skovlovens regler om beskyttelsen i
fredskov og beskyttede naturtyper | | | | 3.3.2.1.8 | Lov om beskyttelse af de ydre koge i
Tøndermarsken | | | | 3.3.2.1.9 | Lov om kystbeskyttelse | | | | 3.3.2.1.10 | Vandløbslovens regler om
beskyttelse og benyttelse af vandløb m.v. | | | | 3.3.2.2 | Miljø- og
Fødevareministeriets overvejelser og den foreslåede
ordning | | | 3.3.3 | | Andre ministeriers lovgivning | | | | 3.3.3.1 | Gældende ret | | | | 3.3.3.1.1 | Museumsloven | | | | 3.3.3.1.2 | Overenskomst vedrørende Ordningen
af Vandløbs- og Digeforhold ved den dansk-tyske
Grænse | | | | 3.3.3.1.3 | Lov om planlægning (planloven) | | | | 3.3.3.2 | Miljø- og
Fødevareministeriets overvejelser og den foreslåede
ordning | | | | 3.3.3.2.1 | Museumsloven | | | | 3.3.3.2.2 | Overenskomst vedrørende Ordningen
af Vandløbs- og Digeforhold ved den dansk-tyske
Grænse | | | | 3.3.3.2.3 | Lov om planlægning (planloven) | 4. | | | | Forholdet til Århuskonventionen og
Espoo-konventionen | | 4.1 | | | Århuskonventionen m.v. | | 4.2 | | | Espoo-konventionen m.v. | 5. | | | | Økonomiske og administrative
konsekvenser for det offentlige | 6. | | | | Økonomiske og administrative
konsekvenser for erhvervslivet m.v. | 7. | | | | Administrative konsekvenser for
borgerne | 8. | | | | Miljømæssige
konsekvenser | 9. | | | | Forholdet til EU-retten | | 9.1 | | | VVM-direktivet | | 9.2 | | | Naturdirektiverne | | 9.3 | | | Schengengrænsekodeksen | 10. | | | | Hørte myndigheder og organisationer
m.v. | 11. | | | | Sammenfattende skema |
|
1. Indledning
Regeringen har besluttet at iværksætte en samlet
pakke af tiltag mod afrikansk svinepest (ASP) i Danmark. De
forskellige tiltag har til hensigt at beskytte den danske
produktion og eksport af svinekød. Forekomst af ASP i
Danmark vil medføre et meget betydeligt tab af
eksportindtægter.
ASP findes i dag i flere EU-lande, og bestanden af vildsvin i
Tyskland er vokset meget kraftigt de seneste år, hvorfor der
er behov for at styrke det forebyggende arbejde for at forhindre
ASP i at komme til Danmark.
Foruden dette lovforslag omfatter lovpakken det samtidigt
fremsatte lovforslag om skærpede bødestraffe for
handlinger, der øger risikoen for ASP-spredning (f.eks.
ulovlig indførsel af fødevarer og manglende
rengøring og desinfektion af lastbiler). Herudover
indeholder ASP-pakken indsatser, der omhandler øget
afskydning af vildsvin i Danmark og en række øvrige
initiativer til bekæmpelse af ASP målrettet andre
risikofaktorer, herunder fodring med madaffald og
dyretransportmidler.
Dette lovforslag bemyndiger miljø- og
fødevareministeren til at projektere og meddele tilladelse
til anlæg af et hegn langs den dansk-tyske landegrænse
som værn mod, at vildsvin kommer til Danmark fra
Nordtyskland. Lovforslaget bemyndiger derudover miljø- og
fødevareministeren til at træffe afgørelse om
ekspropriation.
Endvidere foreslås det, at beskyttelses-, bevarings- og
afvandingsmæssige hensyn efter lov om naturbeskyttelse, lov
om skove, lov om beskyttelse af de ydre koge i
Tøndermarsken, lov om jagt- og vildtforvaltning og lov om
vandløb alene varetages af miljø- og
fødevareministeren efter denne lov. Miljø- og
fødevareministeren vil således ikke være bundet
af eventuelle tilladelses- eller forbudsordninger i de respektive
love. Derudover foreslås det, at planlovens regler om
landzonetilladelse og kommune- og lokalplanlægning ikke
finder anvendelse.
Det er kun de ovennævnte love, som miljø- og
fødevareministeren kan fravige. Miljø- og
fødevareministeren skal således efterleve reglerne i
lov om miljøvurdering af planer og programmer og af konkrete
projekter (VVM) i forbindelse med projektering og anlæg af
vildsvinehegnet.
I forbindelse med udnyttelsen af bemyndigelsen skal
miljø- og fødevareministeren sørge for, at
Danmarks EU-retlige forpligtelser efterleves, herunder EU-regler om
natur- og miljøbeskyttelse samt administration af
internationale naturbeskyttelsesområder. Det samme
gælder reglerne i den såkaldte
Schengen-grænsekodeks samt traktaten fra 1922 mellem Danmark
og Tyskland, der regulerer forskellige grænseforhold,
herunder Overenskomst vedrørende Ordningen af
Vandløbs- og Digeforhold ved den dansk-tyske
Grænse.
2. Lovforslagets baggrund
2.1 Spredning af afrikansk
svinepest
Afrikansk svinepest (ASP) er en alvorlig smitsom virussygdom,
som med høj dødelighed rammer svin af alle racer. Der
findes ingen vaccine mod ASP. Mennesker og andre dyrearter kan ikke
blive smittet med ASP.
Sygdommen blev konstateret i Georgien i 2007, og i 2014 spredte
den sig fra Hviderusland til flere EU-lande. I 2018 findes
sygdommen i EU i Estland, Letland, Litauen, Polen, Tjekkiet,
Rumænien og i Italien (Sardinien siden 1978). ASP har aldrig
været konstateret i Danmark.
ASP spredes dels ved direkte kontakt med ASP-inficererede svin,
herunder vildsvin, dels ved indirekte kontakt med bl.a. foder,
strøelse og vand kontamineret med inficeret gødning,
f.eks. på utilstrækkeligt rengjorte transportvogne samt
ved fodring med køkken- og madaffald eller tidligere
fødevarer, som indeholder ASP-virus.
Forarbejdede fødevarer (f.eks. pølser), som er
sikre for mennesker, kan indeholde smitsom ASP-virus. I
tilfælde af at f.eks. en lastvognschauffør medbringer
mad til egen forplejning fra udlandet, som er inficeret med ASP, og
derefter smider rester af maden i naturen eller på
rastepladser, kan et vildsvin spise resterne og derigennem blive
smittet med ASP. Dette scenarie vurderes som den mest sandsynlige
spredningsfaktor over større afstande og udgør en
konstant risiko.
I juli 2017 blev der konstateret ASP i vildsvin i det
østlige Tjekkiet (Zlín regionen). Dette var uventet,
idet tilfældene er fundet langt fra tidligere tilfælde
af ASP. Senest er der medio november 2017 fundet ASP i vildsvin i
områder omkring Warszawa i Polen beliggende ca. 50 km vest
for de tidligere kendte områder med ASP. Disse spring er
sandsynligvis grundet i menneskelig aktivitet.
Smittespredningen med alene ASP-inficerede vildsvin ligger
på op til 50 km pr. år. Det betyder, at smitte via
vildsvin fra Warszawa-området til den tyske grænse (ca.
400 km) vil tage 8-10 år. Da de to ovennævnte eksempler
sandsynligvis er sket ved menneskelig aktivitet, og der er andre
eksempler fra bl.a. Rusland med spredning over distancer på
flere 100 km, kan introduktionen til andre ikke ramte lande f.eks.
Tyskland eller Danmark i princippet også ske nu, specielt
hvis der findes en vild vildsvinebestand, der kan blive smittet
f.eks. via henkastet madaffald. Endvidere vil personer, der har
gået i områder med syge vildsvin i forbindelse med
f.eks. jagt, kunne bringe smitte ind i besætninger med
fodtøj eller tøj, der er kontamineret med
vildsvinesekreter, f.eks. blod og afføring.
Vildsvin er en af de primære årsager til spredning
og opretholdelse af ASP i et område. I tilfælde af at
der kommer ASP til Danmark, vil varigheden af et udbrud være
betydeligt længere, hvis sygdommen også findes i
vildsvin, og dermed vil de økonomiske tab være
større.
2.2. Udryddelse af vildsvin i Danmark
Miljø- og Fødevareministeriet vurderer, at de
vildsvin, der findes i den danske natur, bør udryddes under
hensyn til risikoen for spredning og opretholdelse af ASP i
Danmark. Vildsvin har haft en eksplosiv udvikling i Danmarks
nabolande. I Sverige er afskydningen eksempelvis steget fra 334
vildsvin i 1990 til 4.700 ved årtusindeskiftet og 97.626 i
jagtsæsonen 2015/16. I et forsøg på at
undgå, at vildsvinepopulationen kommer ud af kontrol i
Danmark, er der behov for en hurtig og professionel indsats.
Miljø- og Fødevareministeriet vurderer, at en total
udryddelse af vildsvin i Danmark kan være svært, men
ikke urealistisk. Udryddelse vil kræve en væsentlig
indsats, der vil skulle løbe over flere år. Et
forsigtigt bud baseret på indberetninger, observationer og
påbud er, at der fandtes mindst 50 vildsvin i
Sønderjylland inden ynglesæsonen 2017.
Med henblik på at sikre en øget afskydning af
vildsvin i Danmark udvides den eksisterende adgang til at regulere
vildsvin som led i ASP-lovpakken. Naturstyrelsen meddeler en
generel tilladelse efter bekendtgørelse om vildtskader til
at regulere vildsvin hele døgnet i hele Danmark. Herudover
fortsætter Naturstyrelsen med at udstede konkrete påbud
om afskydning af vildsvin, hvilket kan ske døgnet rundt,
uanset hvor i landet vildsvin antræffes. Endvidere vil
vildtskadebekendtgørelsen blive ændret, så der
bliver mulighed for generel regulering af vildsvin uden
forudgående tilladelse op til 1 ½ time før og
efter solopgang og -nedgang. I Jylland vil regulering blive muligt
hele døgnet, ligesom der vil blive mulighed for at anvende
kunstigt lys (projektører m.v.), samt adgang til at skyde
vildsvin på foderpladser og fra kunstigt skjul, herunder
skydestiger, tårne m.v.
2.3. Etablering af et vildsvinehegn
Det er vurderingen, at der fortsat vil komme vildsvin til
Danmark fra Nordtyskland. Som et yderligere tiltag for at udrydde
vildsvin i den danske natur foreslår regeringen derfor, at
der etableres et vildsvinehegn ved den dansk-tyske
landegrænse for at hindre, at vildsvin kommer ind i
Danmark.
Vildsvinehegnets dimensioner er endnu ikke endeligt fastlagt.
Vildsvinehegnet forventes at blive ca. 1,5 meter højt og
forventes at skulle graves ca. 0,5 meter ned i jorden for at
forhindre, at vildsvinene kan grave sig under hegnet.
Hegnet etableres primært på land. Mod vest vil
hegnet stoppe et stykke ude i Vadehavet, og vildsvin vil her kunne
passere ved at bevæge sig omkring hegnet ud på
vadefladerne og ind på land igen. Mod øst vil hegnet
støde op til Flensborg fjord, hvor det er dokumenteret, at
vildsvin fra Tyskland kan svømme over fjorden.
Det vurderes ikke muligt at opsætte færiste ved
egentlige grænseovergange mellem Danmark og Tyskland og to
jernbanestrækninger, der krydser den dansk-tyske
grænse, jf. nedenfor afsnit 2.4.
Der vil således være "huller" i hegnet, hvor
vildsvinene vil kunne passere igennem til Danmark.
Erfaringer fra Tjekkiet viser, at opsætning af et dufthegn
(placering af substans med en vildsvineafvisende duft med passende
afstand) som et af flere tiltag kan være effektivt til at
holde vildsvin væk fra et område. Effekten for så
vidt angår grænseovergange med vejstrækninger er
dog usikker, idet dufthegnet ikke kan placeres på
kørebanen, men alene i vejkanten. Hegnets udformning og
linjeføring er nærmere beskrevet i afsnit 3.1.
Som et supplerende tiltag overvejes derfor opsætning af
vildtkameraer, så det er muligt at overvåge om og i
givet fald, hvor mange vildsvin der kommer ind i Danmark via
grænseovergangene med henblik på at kunne effektivisere
afskydningsindsatsen.
Erfaringer fra Tjekkiet har vist, at et hegn er en velegnet
løsning til holde vildsvin ude af et område. Der er
risiko for, at tredjelandseksportmarkederne vil lukke for eksport
fra Danmark, hvis blot ASP påvises i Nordtyskland. Dette kan
eventuelt modsvares ved, at Danmark kan demonstrere tiltag i
forbindelse med overvågning og smittebeskyttelse, der kan
tilfredsstille disse markeders krav om sikkerhed.
Vildsvinehegnet er en midlertidig foranstaltning. Miljø-
og fødevareministeren kan beslutte, at hegnet skal nedtages,
hvis afrikansk svinepest kommer under kontrol i Europa, og der
således ikke længere er behov for at forhindre, at
vildsvin fra Tyskland kommer til Danmark som led i den forebyggende
indsats for at forhindre afrikansk svinepest i at komme til
Danmark.
2.4 Schengenreglerne
Danmark indtrådte i Schengensamarbejdet den 25. marts
2001. Schengensamarbejdets formål er at skabe et fælles
område uden indre grænser, og udgangspunktet for
Schengensamarbejdet er en ophævelse af personkontrollen ved
de fælles indre grænser inden for Schengenområdet
suppleret med fælles regler for passage af
Schengenområdets ydre grænser og ens visumregler for
tredjelandsstatsborgere.
Danmark deltager i Schengensamarbejdet på mellemstatsligt
grundlag, jf. protokollen om Danmarks stilling
(forbeholdsprotokollen), der er knyttet til EU-traktaterne.
Schengensamarbejdet er bl.a. reguleret i Europa-Parlamentets og
Rådets forordning (EU) nr. 399/2016 af 9. marts 2016 om en
EU-kodeks for personers grænsepassage (Schengen
grænsekodeks). Schengen grænsekodeksen fastsætter
regler for udøvelse af grænsekontrol af personer, der
passerer Schengenområdets ydre grænser, ligesom
kodeksen indeholder bestemmelser med henblik på at sikre, at
personer ikke kontrolleres ved passage af de indre grænser
mellem medlemsstaterne.
Da vildsvinehegnet foreslås placeret langs den dansk-tyske
landegrænse, er det reglerne om passage af de indre
grænser i EU, der er relevante. I overensstemmelse med
Schengen grænsekodeksen artikel 24 er medlemsstaterne
forpligtet til at fjerne alle hindringer for en smidig afvikling af
vejtrafikken ved overgangsstederne ved de indre grænser,
navnlig hastighedsbegrænsninger, der ikke udelukkende er
fastsat af hensyn til trafiksikkerheden.
Fortolkningsbidrag til Schengen grænsekodeksen kan bl.a.
findes i en konvention om gennemførelse af Schengen-aftalen
af 14. juni 1985 og i efterfølgende beslutninger truffet af
den heri nedsatte eksekutivkomité. Det fremgår bl.a.
af eksekutivkomitéens beslutning af 26. april 1994 om
tilpasningsforanstaltninger med henblik på at fjerne
hindringer og restriktioner for vejtrafikken ved de indre
grænseovergangssteder, at de kontraherende parter bl.a. skal
træffe følgende foranstaltninger; 1) kørebaner
og vejspor, der hidtil har været blokeret med henblik
på grænsekontrol, navnlig ved
grænseovergangssteder på motorveje, skal åbnes,
2) toldkabiner skal fjernes fra midterspor, så de ikke er til
hinder for, at køretøjer kan passere med høj
hastighed og 3) overbygninger hen over vejen ved
grænseovergangssteder skal fjernes for at forbedre
oversigtsforholdene og begrænse vindgenerne.
Bestemmelserne i Schengengrænsekodeksen skal fortolkes
indskrænkende, jf. TEUF artikel 26, stk. 2, om oprettelse af
et område uden indre grænser med fri bevægelighed
for personer og Schengen grænsekodeksens 22. betragtning om,
at skabelsen af et område, hvor personer er sikret fri
bevægelighed på tværs af de indre grænser,
udgør et af Unionens vigtigste resultater.
Efter artikel 24 i Schengengrænsekodeksen er det ikke
tilladt at opsætte hindringer for en smidig afvikling af
vejtrafikken ved grænseovergangssteder ved de indre
grænser, herunder mellem Danmark og Tyskland, medmindre der
er tale om hindringer, som udelukkende er fastsat af hensyn til
trafiksikkerheden. Schengenreglerne er derimod ikke til hinder for,
at der opsættes hegn på den del af grænsen, som
ikke udgør en egentlig grænseovergang.
Det vurderes således ikke muligt at opsætte
færiste ved disse grænseovergange, idet kørsel
over færiste må anses at kræve en væsentlig
hastighedsnedsættelse. Der er omkring 20
grænseovergangssteder med vejtrafik mellem Danmark og
Tyskland. Hertil kommer to jernbanestrækninger, der krydser
den dansk-tyske grænse.
2.5 Det danske
veterinærberedskab
Fødevarestyrelsen følger udviklingen af ASP og
andre alvorlige dyresygdomme tæt og udarbejder løbende
trusselsvurderinger i forhold til risikoen for, at ASP introduceres
til Danmark. Der arbejdes i Danmark med tre trusselsniveauer; lavt,
middel og højt. Trusselsniveauet afspejler risikoen for
introduktion af ASP i den danske svineproduktion og
fastsættes af Fødevarestyrelsen, når ASP
optræder i et andet område end tidligere. Der tages ved
nye udbrud altid stilling til behovet for revision af den
gældende trusselsvurdering. Revisionen sker efter indsamling
af data om udbruddet eller fundet af ASP og data omkring handel med
levende dyr og andre relevante produkter mellem det ramte
område og Danmark, herunder kontakter via transportmidler.
Trusselsniveauet er på nuværende tidspunkt vurderet til
at være lavt.
I tilfælde af at ASP skulle blive konstateret i Danmark,
har Fødevarestyrelsen en detaljeret beredskabsplan for
bekæmpelse af sygdommen. Beredskabsplanen bliver
løbende opdateret og justeres efter nyeste viden.
Beredskabsplanen beskriver, hvordan ASP skal inddæmmes og
bekæmpes, således at situationen i Danmark hurtigst
muligt kommer tilbage til den normale tilstand efter et udbrud.
Beredskabsplanen beskriver, hvilke nationale restriktioner
svinebesætninger vil blive pålagt. Dette omfatter bl.a.
krav om blodprøvetagning af dyrene, forbud mod at flytte
dyrene, håndtering og omsætning af svinerelaterede
produkter, aflivning af dyrene samt rengøring og
desinfektion af staldene. I beredskabsplanen er det desuden
beskrevet, hvordan Fødevarestyrelsen skal agere internt,
ligesom samarbejdsaftaler med Beredskabsstyrelsen, politiet og
Veterinærinstituttet på Danmarks Tekniske Universitet
er fastlagt.
2.6 Indsatserne i Tyskland og kontakt til
tyske myndigheder
Myndighederne i Tyskland har ligeledes stort fokus på
smittebeskyttende foranstaltninger i forhold til ASP. Efter det
oplyste stilles der bl.a. krav om rengøring og desinfektion
af transportmidler efter endt national transport af
klovbærende dyr. Derudover har myndighederne indgået
aftale med et firma i forhold til varetagelse af aflivning,
rengøring og desinfektion ved udbrud af ASP i en
svinebesætning.
For at beskytte tamsvin mod ASP-inficerede vildsvin er der
indgået aftale om, at udvalgte svinebesætninger,
herunder frilandsbesætninger, skal være indhegnet i
Tyskland. For at imødegå smitterisiko fra madaffald
foretages der kontrol af affaldshåndtering, sikring af
affaldspande samt øget informationsmateriale ved
færgelejer og motorvejsrastepladser.
Vildsvinehegnet skal placeres langs den dansk-tyske
grænse, hvorfor tyske myndigheder er informeret om projektet
og vil blive inddraget i vildsvinehegnsprojektet med henblik
på at kunne varetage eventuelle tyske interesser.
Endvidere er store dele af grænsen markeret ved
såkaldte grænsevandløb. Danmark og Tyskland har
i 1922 indgået en traktat om en "Ordning af de som
Følge af Overgangen til Danmark af Suveræniteten over
Nordslesvig opstaaede Spørgsmaal". Traktaten indeholder
bl.a. en "Overenskomst vedrørende Ordningen af
Vandløbs- og Digeforhold ved den dansk-tyske Grænse".
I medfør af overenskomsten er der nedsat en særlig
Grænsevandløbskommission, der er sammensat af danske
og tyske myndigheder med ansvar for vandstandsforholdene, herunder
regulering og vedligeholdelse af vandløb og diger.
Grænsevandløbskommissionen vil skulle inddrages i
relevant omfang.
3. Hovedpunkterne i lovforslaget
Lovforslaget giver miljø- og fødevareministeren
hjemmel til at projektere og anlægge et vildsvinehegn langs
den dansk-tyske landegrænse, der skal forhindre vildsvin i at
komme til Danmark. Den vedtagne lov vil ikke i sig selv
udgøre anlægstilladelsen til vildsvinehegnet.
Ifølge lovforslaget skal selve anlægstilladelsen
meddeles af miljø- og fødevareministeren. Tilladelsen
efter lovforslaget kan først meddeles, når
Naturstyrelsen - som projektets bygherre - har forberedt og
gennemført de fornødne undersøgelser af
natur-, miljø- og kulturforhold og forelagt resultaterne
heraf for miljø- og fødevareministeren i form af en
projektbeskrivelse og ansøgning om anlægstilladelse.
Projektbeskrivelsen og ansøgningen udarbejdes under
overholdelse af de EU-retlige forpligtelser, der er relevante for
projekteringen og anlægget af vildsvinehegnet, herunder
EU-direktiver og EU-beslutninger på natur- og
miljøbeskyttelsesområdet. Bestemmelserne om
vildsvinehegnets udformning, linjeføring samt forholdet til
naturlokaliteter og kulturforhold er nærmere forklaret i
afsnit 3.1.
I tilknytning hertil bemyndiges miljø- og
fødevareministeren ved lovforslaget til ved ekspropriation
at erhverve de arealer og ejendomme m.v., herunder i form af
rettigheder og servitutter, der er nødvendige for
projektering, anlæg og vedligeholdelse af vildsvinehegnet,
jf. afsnit 3.2.2.
Etablering af vildsvinehegnet langs den dansk-tyske
landegrænse er omfattet af en række love. For at
forenkle sagsbehandlingen, og for at undgå at samme
spørgsmål skal behandles af flere myndigheder og efter
flere regelsæt, indeholder lovforslaget bestemmelser om
forholdet til anden lovgivning. Det foreslås, at tilladelse
til projektet efter den foreslåede § 1 indebærer,
at projektet kan gennemføres uden tilladelser, godkendelser
eller dispensationer og uden hensyn til umiddelbart gældende
forbud mod ændringer i tilstanden eller etableringen af
fysiske anlæg i den af § 3 omfattede natur- og
miljølovgivning og uden krav om landzonetilladelse, kommune
eller lokalplanlægning, jf. lovforslagets § 3. Forholdet
til anden lovgivning er nærmere beskrevet i afsnit 3.3.
Lovforslagets ordning er således, at det er miljø-
og fødevareministeren, der i forbindelse med etablering af
vildsvinehegnet skal varetage de hensyn, som de nævnte love
skal tilgodese, og ministeren skal alene varetage disse hensyn
efter reglerne i dette lovforslag, herunder navnlig når
ministeren meddeler anlægstilladelse og eventuelle
supplerende tilladelser til projektet.
Det er kun de udtrykkeligt nævnte love, der kan fraviges,
jf. lovforslagets §§ 3 og 4. Det drejer sig om lov om
naturbeskyttelse, lov om skove, lov om beskyttelse af de ydre koge
i Tøndermarsken, lov om jagt og vildtforvaltning og lov om
kystbeskyttelse, lov om vandløb samt visse dele af lov om
planlægning. Lovforslaget giver ikke miljø- og
fødevareministeren hjemmel til at fravige lov om
miljøvurdering af planer og programmer og af konkrete
projekter (VVM) (i det følgende omtalt som
"miljøvurderingsloven"). Reglerne i denne lov vil
således skulle overholdes, i det omfang projektet omfattes af
miljøvurderingsloven.
Et projekt, der omfatter opsættelsen af et vildsvinehegn,
er ikke i sig selv omfattet af miljøvurderingslovens regler
om miljøvurdering af konkrete projekter (VVM). Når den
præcise linjeføring fastlægges i den
projektbeskrivelse og ansøgning, som Naturstyrelsen
udarbejder, skal det vurderes, om dele af projektet kan være
omfattet af VVM-reglerne. Det kan f.eks. være
tilfældet, hvis projektet medfører rydning af skov til
anden arealanvendelse, eller hvis der foretages regulering af
vandløb som følge af projektet. Der kan derfor
først foretages en endelig vurdering af, om projektet er
omfattet af VVM-reglerne, når den præcise
linjeføring kendes.
3.1 Vildsvinehegnets udformning og
linjeføring samt forholdet til naturlokaliteter og
kulturhistoriske forhold
Som anført i afsnit 2.1-2.3 er det vurderingen, at der er
et veterinært behov for at projektere og etablere et
vildsvinehegn langs den dansk-tyske landegrænse. Hensynet til
at begrænse vildsvinebestanden på dansk område
taler alt andet lige for en placering så tæt på
grænsen som muligt. I det følgende redegøres
der overordnet for følgende oversigtskort: 1) Oversigtskort over de væsentligste
naturlokaliteter (bilag 1 til den foreslåede lov), 2) Oversigtskort over de væsentligste
kulturhistoriske forhold (bilag 2 til den foreslåede lov) og
3) Oversigtskort over vildsvinehegnets
placering langs den dansk-tyske landegrænse (bilag 1 til
lovforslaget). Der er en betydelig variation i forholdene på
de enkelte delstrækninger, hvorfor der er behov for en
konkret stillingtagen til de lokale forhold og hensyn.
3.1.1 Oversigtskort over de
væsentligste naturlokaliteter
Vildsvinehegnet vil berøre en række
naturlokaliteter. Den endelige kortlægning af samtlige
naturlokaliteter vil finde sted i forbindelse med meddelelse af
anlægstilladelsen, jf. lovforslagets § 1.
Langs det meste af den nuværende grænse mellem
Danmark og Tyskland er der udpeget biologiske spredningskorridorer
jf. vedtagne kommuneplaner for Tønder kommune og Aabenraa
kommune. Spredningskorridorerne er et
planlægningsværktøj for myndigheder og
følger de større vandløb, som udgør
grænsen mod Tyskland. Alle vandløb langs grænsen
er beskyttede af naturbeskyttelsesloven og har dertil en 150 meter
å-beskyttelseslinje.
De følgende afsnit indeholder en overordnet beskrivelse
af de væsentligste naturlokaliteter, der berøres af
vildsvinehegnet.
3.1.1.1 Særligt om
Tøndermarsken
Fra højeste daglige vandstandslinje i Vadehavet
gælder en 300 meter strandbeskyttelseslinje. Vadehavet og
Tøndermarsken er Natura 2000-område nr. 89 og er
udpeget som både habitat- og fuglebeskyttelsesområde
med bl.a. en lang række fugle på udpegningsgrundlaget.
Af beskyttede arter under habitatdirektivets bilag IV er
registreret tre fund af odder i den sydlige del af
Tøndermarsken samt fund af grøn mosaikguldsmed
på en enkelt lokalitet, jf. Det Nationale
Overvågningsprogram for Vandmiljø og Natur
(NOVANA).
Margrethe Kog er fredet, og de ydre koge i Tøndermarsken
er omfattet af lov om beskyttelse af de ydre koge i
Tøndermarsken. Fredningen og loven skal bl.a. bevare
områderne som naturmæssigt værdifulde lokaliteter
på nationalt og internationalt plan. Vadehavet og Margrethe
Kog er udpeget som UNESCO Verdensarv, og disse områder samt
Tøndermarsken er en del af Nationalpark Vadehavet.
I Tøndermarsken er der en række beskyttede
naturtyper, som er beskyttede efter naturbeskyttelseslovens §
3. Beskyttelsen omfatter strandeng, eng og sø fra Vadehavet
til Rudbøl, herefter langs Rudbøl Sø, og i
Magisterkogen dominerer naturtyperne eng, mose og sø.
3.1.1.2 Fra Møllehus til
Frøslev
Fra jernbanen mellem Tønder og Niebüll og ca. 1,4 km
østpå findes beskyttet natur efter
naturbeskyttelseslovens § 3 i form af eng og sø. Ca. 1
km øst for grænseovergangen ved Sæd
støder et fredskovspligtigt areal op til grænsen
på en 300 meter strækning.
Området vest for Rens er udpeget som Natura
2000-område nr. 101, og området er udpeget på
grundlag af en række fuglearter, som f.eks. sortterne,
mosehornugle og engsnarre. Yderligere er der i dette område
registreret odder, jf. NOVANA. Rens Hedegård Plantage er
fredskov. Øst for plantagen ligger flere små § 3
beskyttede søer.
3.1.1.3 Fra Frøslev Mose til Flensborg
Fjord
Frøslev Mose er en del af Natura 2000-område nr.
97, og udpegningen vedrører bl.a. habitatnaturtypen
højmose. I mosen findes beskyttede naturtyper efter
naturbeskyttelseslovens § 3 i form af sø, mose og
overdrev. Jf. NOVANA er der i mosen fundet odder og spidssnudet
frø, som begge er bilag IV arter. Frøslev Mose er
desuden omfattet af en fredning, som har til formål at sikre
og genskabe højmosen. Den nord for beliggende Frøslev
Plantage er fredskov. En biologisk spredningskorridor går
gennem Frøslev Mose og Plantage.
Syd og øst for Padborg er der beskyttede § 3
naturtyper i form af eng og mose. Padborg Skov øst for
Padborg er fredskov, og her er fundet skægflagermus,
vandflagermus, troldflagermus, pipistrelflagermus,
dværgflagermus, brunflagermus og sydflagermus, jf. NOVANA.
Alle flagermusene er bilag IV arter.
Syd for Kruså er et større § 3 beskyttet
overdrev. Kollund Skov ved Flensborg Fjord er fredskov, og langs
vestsiden af denne findes § 3 beskyttet mose. Der gælder
en 300 meter strandbeskyttelseslinje ved Flensborg Fjord.
3.1.2 Oversigtskort over de
væsentligste kulturhistoriske forhold
Hele den nuværende grænse mellem Danmark og Tyskland
er udpeget som værdifuldt kulturmiljø. Det
gælder også tilhørende grænsestationer og
gendarmhuse. Vildsvinehegnet vil derfor berøre en
række kulturhistoriske forhold. Da den endelige placering og
udformning af hegnet, herunder dybden af sikringen mod
undergravning, endnu ikke er fastlagt, er det på
nuværende tidspunkt ikke muligt at udarbejde en
fuldstændig oversigt over de kulturhistoriske forhold, der
berøres af anlægsprojektet.
Den endelige kortlægning af de kulturhistoriske forhold og
vurdering af, hvordan der skal tages hensyn hertil i forbindelse
med vildsvinehegnets anlæg, vil finde sted i forbindelse med
meddelelse af anlægstilladelsen, jf. lovforslagets § 1.
De følgende afsnit indeholder en overordnet beskrivelse af
de væsentligste kulturhistoriske forhold, der berøres
af vildsvinehegnet. Der kan i området findes yderligere
ikke-registrerede beskyttede fortidsminder, arkæologiske
lokaliteter samt beskyttede sten- og jorddiger, der er beskyttede
efter bekendtgørelsen om beskyttede sten- og jorddiger og
lignende (bekendtgørelse nr. 1190 af 26. september 2013).
Den præcise udformning samt anlægsmetode vil være
afgørende for omfanget af påvirkning på de
berørte fortidsminder, arkæologiske lokaliteter,
kulturmiljøer, kulturarvsarealer og sten- og jorddiger.
Der henvises i øvrigt til de specielle bemærkninger
til lovforslagets § 9.
3.1.2.1 Tøndermarsken
Tøndermarsken er et kulturarvslandskab, som delvist er
omfattet af Tøndermarskloven, hvis formål er at bevare
Tøndermarskens ydre koge og den nedre del af
Vidåsystemet som et samlet kultur- og naturområde af
national og international betydning. Hertil kommer fredning af
Margrethe Kog mod vest. Tøndermarskens ydre koge
strækker sig mod øst til jernbanen mellem
Tønder og Niebüll. I den sydlige del af
Tøndermarsken er der enkelte rester af gamle fredede
bygningsspor (værfter) med en højde på 1-2 meter
over terræn. Værfterne er i dag ubebyggede.
Gl. Frederikskog-diget er fredet og er 7,5 km langt, op til 30
meter bredt og op til ca. 4 meter højt. "Hertug Hans Dige"
er fredet, ca. 7,6 km langt, 4 meter højt og op til ca. 50
meter bredt, med stejl afgrænsning mod øst og
skrånende mod vest.
3.1.2.2 Strækningen Tønder til
Rens samt Frøslev Mose og Plantage
Omkring Ubjerg Kirke findes fredede kirkeomgivelser.
Møllehus Bro er fredet. 2 km vest for Rens Hedegård
Plantage er et beskyttet jorddige. I Rens Hedegård Plantage
er der en fredet rundhøj.
Langs Frøslev Mose er en række beskyttede jord- og
stendiger. Frøslev Plantage er udpeget som værdifuldt
kulturmiljø på grund af Frøslev Lejren. Syd for
Frøslev Plantage er der over en strækning på ca.
1,7 km beskyttede jord- og stendiger, som følger
landegrænsen.
På østsiden af Frøslev Plantage og ned over
Frøslev Mark findes en række beskyttede jord- og
stendiger. Der er endvidere en nord-syd gående række af
gravhøje, som består af syv fredede og mere end 20
andre overpløjede høje. Højene må
antages at have ligget langs en ikke længere synlig
vejstrækning.
3.1.2.3 Padborg og Kruså
Omkring Bov Kirke i Padborg findes fredede kirkeomgivelser.
På den østlige side af Padborg ligger en række
beskyttede jord- og stendiger. Digerne følger grænsen
over en samlet strækning på ca. 900 meter. Her er
også den fredede "Den krumme Vej", som er en brolægning
på en kunstigt anlagt terrasse af sand langs med
Rønsdamvejen. Gendarmstien starter i Padborg og
følger grænsen øst på. Langs Flensborg
Fjord følger stien kysten til Als.
Kruså Tunneldal er omfattet af en fredning, som har til
formål at bevare tunneldalen i sin nuværende form og
udseende. Umiddelbart øst for Kruså Tunneldal findes
den fredede Kobbermølleslugt. Fredningen skal sikre, at
slugten bevares. På vestsiden af Kollund Skov findes et
længere beskyttet jorddige. I skoven findes også en
fredet rundhøj og en fredet langdysse.
3.1.3 Oversigtskort over vildsvinehegnets
placering langs den dansk-tyske landegrænse
Oversigtskort over vildsvinehegnets placering langs den
dansk-tyske landegrænse fremgår af bilag 1 til
lovforslaget.
Som nævnt ovenfor foreslås det, at miljø- og
fødevareministeren bemyndiges til at projektere og meddele
tilladelse til anlæg af et vildsvinehegn langs den
dansk-tyske landegrænse, jf. lovforslagets § 1. Det
foreslås, at tilladelse til anlæg af vildsvinehegnet,
der fastlægger hegnets præcise placering og udformning
m.v. langs den dansk-tyske landegrænse, meddeles af
miljø- og fødevareministeren efter projektbeskrivelse
og ansøgning fra Naturstyrelsen.
Den præcise linjeføring for vildsvinehegnet vil
blive afklaret med inddragelse af relevante myndigheder, herunder
Miljøstyrelsen, Transport-, Bygnings- og Boligministeriet,
som har ansvaret for dyrehegn og faunapassager omkring
infrastrukturanlæg. Derudover inddrages de berørte
kommuner, Grænsevandløbskommissionen,
vandløbsmyndighederne (Aabenraa kommune og Tønder
kommune), Kulturministeriet, herunder Slots- og Kulturstyrelsen
samt tyske offentlige myndigheder. Samtidig vil den enkelte
lodsejer så vidt muligt blive inddraget i den konkrete
placering af hegnet på dennes ejendom.
Ved fastlæggelsen af linjeføringen for
vildsvinehegnet er der en række lokale forhold og
udfordringer, som der skal tages højde for. Udfordringerne
vedrører f.eks. hegning omkring bymæssig bebyggelse,
gennem konkrete ejendomme, tværgående veje og stier,
vand og tilstødende sumpede områder, vandløb,
vindmøller og større jernbane- og vejtracéer,
hegning på mosebund eller ud i søvand og havvand.
Endvidere vil der ved fastsættelsen af den præcise
linjeføring og den konkrete udformning af hegnet skulle
foretages en afvejning af hensynet til en grænsenær
placering i forhold til en række andre hensyn, som kan tale
for at placere hegnet i en vis afstand fra grænsen på
visse strækninger. Som eksempler kan nævnes natur- og
miljømæssige hensyn, friluftsinteresser,
vandafledning, kulturmæssige interesser og offentlighedens
adgang.
Der er en betydelig variation i forholdene på de enkelte
delstrækninger, hvorfor der er behov for en konkret
stillingtagen til de lokale forhold og hensyn.
Vildsvinehegnets dimensioner er endnu ikke endeligt fastlagt.
Vildsvinehegnet forventes at blive ca. 1,5 meter højt og
forventes at skulle graves ca. 0,5 meter ned i jorden for at
forhindre, at vildsvinene kan grave sig under hegnet.
Afhængig af den endelige udformning kan andre pattedyrs
mulighed for passage ligeledes blive begrænset. Der vil ikke
blive placeret hegn gennem byerne på strækningen,
på dele af de større vandflader ved Rudbøl
Sø og Flensborg Fjord samt ved større trafikale
anlæg og hovedveje. Det betyder, at hegnet ikke på hele
strækningen udgør en fuldstændig barriere for
vildsvin.
Hegnet placeres på dansk grund og vil så vidt muligt
følge den dansk-tyske grænse, som er 67,7 km.
Beskrivelsen af linjeføringen er delt op i tre dele.
Første del af strækningen starter fra vest med hegning
ud i Vadehavet, går langs den sydlige del af
Tøndermarsken, forbi Rudbøl by og løber
på nordsiden af det å-dige, som afgrænser
Vidåen og tilgrænsende rørsump- og engarealer.
Den anden del af strækningen starter vest for
Møllehus, og hegnet forventes at skulle løbe
parallelt med grænsevandløb indtil Lille Skyttehus ved
Sofiedal. Det er den længste del af strækningen langs
grænsen. Den sidste del af strækningen munder ud i
Flensborg Fjord og krydser inden da Frøslev mose, motorvej
E45 og et andet tracé med jernbane og hovedvej.
Med forbehold for at den endelige placering af vildsvinehegnet
(inklusiv færiste og ganglåger) ikke fastlægges
endeligt, før anlægstilladelsen meddeles, foretages i
det følgende en overordnet beskrivelse af hegnets
linjeføring.
3.1.3.1 Fra Vadehavet til
Møllehus
Miljø- og Fødevareministeriet foreslår, at
vildsvinehegnet etableres fra et stykke ude i Vadehavet vest for
Det Fremskudte Dige. Hegnet vil løbe henover Det Fremskudte
Dige, og der kan etableres færiste på vejene på
hver side af diget, således at der er adgang til
vedligeholdelse af digearealer. Hegnet kan herefter løbe mod
øst ind til Siltoftvej på nordsiden af den asfaltvej,
som udgør den dansk-tyske grænse. Umiddelbart inden
Siltoftvej kan der etableres en færist ind til det store
engareal, Margrethe kog syd. Der kan hegnes til Siltoftvej fra
begge sider.
Hegnet kan løbe umiddelbart syd for beboelsen ved
Siltoftvej 13, hvor der er mulighed for en færist ved
indkørsel til beboelsen. Hegnet kan derefter løbe mod
øst inde på marken parallelt med den øst-vest
gående landevej Norddeich, som ligger i Tyskland. Efter ca.
230 meter kommer en grusvej fra nord, hvor der kan etableres en
færist. Derefter er der mulighed for, at hegnet kan
løbe mod den tyske landsby Rosenkranz på sydsiden ad
den kommunale grusvej, Grænsevejen. Ved Rosenkranz kan hegnet
følge grænsen mod øst til Rudbølvej.
På en 120 meter strækning fra grænsen og
nordpå ad Rudbølvej kan der ikke hegnes på grund
af bymæssig bebyggelse. Derefter kan der hegnes fra
Rudbølvej og ud til en åben vandflade i Rudbøl
Sø.
Fra den østlige udkant af Rudbøl by ved Lystvej er
der mulighed for, at hegnet kan løbe fra å-diget mod
sydvest ud i Rudbøl Sø. Hegnet kan løbe mod
øst på nordsiden og ved foden af det å-dige, som
skal beskytte beboelse og landbrugsarealer mod oversvømmelse
af vand fra Vidåen og Rudbøl Sø. Ved
eksisterende adgangsveje er der mulighed for at sikre adgang ved
låger eller færiste til færdsel og
vedligeholdelse af diget. Hegnet vil på strækningen
nord for Magisterkogen, som følge af de naturgivne sumpede
forhold, formentligt blive etableret 200-600 meter fra
grænsen.
Ved Møllehus og grænseovergangen ved Aventoft er
Vidåen delt i to, hvortil vandet kommer fra sydøst
gennem Sønderåen, som udgør et
grænsevandløb mod øst, samt fra selve
Vidåen, som kommer fra Nørresø mod
nordøst. For at hegnet ikke skal virke for dominerende i det
flade landskab og samtidigt skal løbe uden om de meget
sumpede områder ved Vidåen, er det en mulighed at lade
hegnet løbe ved digefod af å-diget op til
Møllehusvej. Hegnet kan sættes ned til Vidåen
på begge sider og derefter løbe mod syd langs
å-diget på vestsiden af Møllehusvej. Hegnet kan
sættes op til Møllehusvej umiddelbart syd for
Møllehus, Møllehusvej nr. 3. Hegnet kan
fortsætte øst for Møllehusvej og løbe
syd for beboelsen ved Møllehusvej nr. 4 og videre mod
øst ved digefoden på nordsiden af å-diget.
3.1.3.2 Fra Møllehus til
Sofiedal
På denne strækning er der mulighed for, at hegnet
kan løbe parallelt med og i en afstand på op til 6
meter fra vandkanten i grænsevandløbene
Sønderå, Gammelå og Skelbækken,
således at der er adgang til vedligeholdelse af
vandløb. Hvor hegnet krydser hoved- eller landeveje, som
går på tværs af grænsen, kan der hegnes ned
til vandløbet på begge sider, og der er mulighed for
at sætte en låge på hver side af vejen, så
der er adgang til zonen mellem vandløb og hegn. Det må
forventes, at der på denne strækning er særlige
lokale dansk-tyske aftaler for markoverkørsel på
tværs af grænsen, som kan betyde, at der skal laves en
del passager.
Første del af strækningen kan gå langs
Sønderå fra Møllehus, syd om Hasberg Sø
til den nord-syd gående jernbane ved Bremsbøl. Der er
mulighed for at hegne ind mod jernbanen fra begge sider. Øst
herfor løber hegnet fortsat parallelt med
Sønderå, syd om Bremsbøl Sø ind til
Sønderløgum Landevej (Hovedvej 11) ved Sæd
grænseovergang.
Efter Sønderløgum Landevej kommer en
strækning mod øst, hvor oplandet til
grænsevandløbet er dyrkede marker. Her er der mulighed
for at lade hegnet løbe op mod eller nogle steder få
meter inde på de dyrkede arealer. Ved grusvejen Vindtvedvej
er der mulighed for etablering af en færist. Hegnet
løber ned mod Vindtved kanal på begge sider, men der
vil ikke blive hegnet over selve kanalen. Derefter kan hegnet
fortsætte ca. 350 meter langs med Sønderå, inden
åen deler sig i to, og hegnet fortsætter langs
Gammelå, som nu er grænsevandløb. Der er
mulighed for at hegne til vandkanten, hvor hegnet passerer
Sønderå.
Langs Gammelå findes en del små broer over
åen, som benyttes lokalt. Her er der mulighed for at etablere
låger i hegnet, så broerne fortsat kan anvendes. Fra
delingen af Sønderå og Gammelå kan hegnet
løbe umiddelbart op mod et kørespor, som giver adgang
til og mellem de dyrkede marker nord for. Der er mulighed for
etablering af en færist på grusvejen ved Bejersbro, og
hegnet kan derefter fortsætte på en længere
strækning langs Gammelå uden væsentlige
forhindringer.
Ved Pebersmarkvej er der mulighed for at hegne ind mod vejen fra
begge sider. Herefter kan hegnet følge Skelbækken mod
øst til grænsevejen ved Lille Jyndevad, hvor der kan
hegnes ind mod vejen fra begge sider. Derefter kan hegnet
løbe til Sofiedal, hvor Sofiedalvej mødes med
Pluskærvej. På denne strækning tages et
særligt hensyn til de steder, hvor hegnet vil komme til at
afskære indgangen til vindmøller opsat tæt
på grænsen. Der forventes at være brug for
omkring seks indgange med låger fra den eksisterende
adgangsvej og ind til vindmøllerne. Der er mulighed for
etablering af en færist, hvor adgangsvejen til
vindmøllerne krydser hegnet, således at der er adgang
til vedligeholdelse af vandløb.
3.1.3.3 Fra Sofiedal til Flensborg
Fjord
På hovedparten af denne strækning er grænsen
ikke defineret af vandløb eller vej. Hegnet vil kunne
placeres op til 3 meter fra grænsen, hvilket sikrer mulighed
for reparation og vedligeholdelse af hegnet fra syd. Inden
Flensborg Fjord passeres flere byer og store trafikale anlæg
i form af motorvej og jernbane.
Hvor Sofiedalvej møder Pluskærvej, kan hegnet
løbe i sydlig retning på vestsiden af vejen langs
Pluskærvej og derefter på tværs af dyrkede
marker. På en mindre del af strækningen kan hegnet
løbe langs grænsevandløb, hvor der holdes en
afstand på op til 6 meter fra vandkanten. Hvor hegnet krydser
vandløbene, kan de lægges i rør. Der er
mulighed for færist og ganglåge, hvor hegnet passerer
en markvej. Hegnet går langs vestgrænsen ad den store
statsejede Frøslev mose og deler mosen i forhold til den
sammenhængende tyske Jardelund Mose. I Frøslev Mose er
der mulighed for opsætning af ganglåge, hvor hegnet
krydser en tværgående sti.
Fra sydenden af Frøslev Mose kan hegnet fortsætte
mod øst gennem enge og marker og kan nogle steder
løbe parallelt med grænsevandløbet. Der er
mulighed for rørlægning af to mindre vandløb,
hvor hegnet krydser dem. Der er mulighed for færiste med
ganglåger ved Kristiansmindevej og den sydlige
udkørsel fra Kristiansmindevej nr. 16. Hegnet vil kunne
løbe nord om Kristiansmindevej nr. 1. Hvor hegnet
møder Sønderjyske Motorvej E45, hegnes ikke direkte
ind til motorvejen, men i en vinkel nord for grænsen og
derefter sydpå langs motorvejen for at lede vildtet væk
fra trafikken.
Fra motorvejen kan hegnet fortsætte i østlig
retning gennem dyrkede marker. Der er mulighed for etablering af en
ganglåge i hegnet ved den gamle grænseovergang ved
Simondysvej samt kørelåger for græssende dyr og
motorkøretøjer ved to markgennemgange, som går
på tværs af grænsen. Hegnet kan følge
grænsevandløbet i den sydlige del af
Søndermosen ved Padborg, og i den østligste del af
Søndermosen kan hegnet følge nordkanten af mosen i en
bue på op til 50 meter uden om de vandfyldte
tørvegrave.
Hvor hegnet møder Industrivej i Padborg og
Østjyske Længdebane, hegnes ikke direkte ind til
Industrivej, men i en vinkel nord for grænsen og derefter
sydpå langs vejen for at lede vildtet væk fra
trafikken. Øst for banen kan der hegnes de første ca.
180 meter mod nord. På vej østpå er der mulighed
for etablering af to færiste og to ganglåger ved den
gamle grænseovergang ved Haraldsdalvej, og der kan hegnes
uden om Haraldsdalvej 51. Hegnet kan fortsætte langs
grænsen mod øst langs marker og skov og gennem mosen
op mod søen Niehuuser See. Hegnet vil skulle krydse
grænsevandløbet ved Haraldsdal og tre mindre
vandløb i mosen, som vil kunne rørlægges. Efter
Niehuuser See kan hegnet følge grænsen parallelt med
grænsevandløbet. De sidste 300 meter inden
Rønsdamvej kan hegnet løbe nord for Gendarmstien, som
er en historisk grænsenær vandrerute. Der kan etableres
en ganglåge, hvor hegnet passerer Gendarmstien. På
Rønsdamvej er der mulighed for etablering af færist og
ganglåge. Den næste kilometer kan hegnet
fortsætte mod øst og nord igennem et mosestrøg
langs grænsevandløbet Krusåen med passage af to
mindre vandløb. Herefter vil hegnet skulle knække mod
øst, hvor der kan hegnes ind til Krusåen på
begge sider. Den næste halve kilometer er der igen mulighed
for, at hegnet kan følge Gendarmstien. I begge ender af
strækningen er der mulighed for ganglåger. Herefter kan
hegnet fortsætte langs afgræssede bakker og gennem et
mindre skovområde ned til Flensborgvej ved Kruså. I
skoven passeres en sti, hvor der er mulighed for opsætning af
færist og ganglåge.
Fra Flensborgvej kan hegnet fortsætte mod øst til
Madeskovvej, hvor der er mulighed for etablering af en færist
og en ganglåge. Herfra vil hegnet gå ned til
Krusåen, som krydser grænsen, og hvor der kan hegnes
ind til åen på begge sider. De sidste ca. 600 meter mod
syd til Flensborg Fjord går grænsen gennem våd
mose, hvorfor hegnet ikke kan følge grænsen, men i
stedet kan følge omtrent 2 meter højdekurven i en
afstand af op til 190 meter nord for denne. På denne
strækning er der mulighed for isætning af to
klaplåger i hegnet, så der er adgang til engen.
Tæt på fjorden kan der hegnes til Skomagerhusvej, hvor
der er mulighed for etablering af færist og ganglåge.
Hegnet vil fortsætte et stykke ud i Flensborg Fjord.
3.2 Ekspropriationshjemmel
3.2.1 Gældende ret
Det fremgår af grundlovens § 73, at ejendomsretten er
ukrænkelig, og at ingen kan tilpligtes til at afstå sin
ejendom uden, hvor almenvellet kræver det. Det kan kun ske
ifølge lov og mod fuldstændig erstatning.
Der er ikke i gældende ret hjemmel til at ekspropriere til
anlæg af vildsvinehegn langs den dansk-tyske
landegrænse.
For så vidt angår processen for gennemførelse
af ekspropriation vedrørende fast ejendom er der fastsat en
særlig lov med henblik på de situationer, hvor det er
staten, som skal ekspropriere, jf. lovbekendtgørelse nr.
1161 af 20. november 2008 om fremgangsmåden ved
ekspropriation vedrørende fast ejendom. Efter denne lov
(ekspropriationsprocesloven) styres ekspropriationsprocessen af de
uafhængige ekspropriationskommissioner, der er nedsat efter
loven, og som sørger for, at ekspropriationsproceslovens og
lovgivningens øvrige krav overholdes.
3.2.2 Miljø- og
Fødevareministeriets overvejelser og den foreslåede
ordning
Det er Miljø- og Fødevareministeriets vurdering,
at anlæg af et vildsvinehegn som led i en indsats mod ASP er
i almenvellets og offentlighedens interesse. Der henvises herved
til de almindelige bemærkninger til lovforslagets afsnit 2 om
lovforslagets baggrund.
Med lovforslaget opnår miljø- og
fødevareministeren hjemmel til at projektere og
anlægge et vildsvinehegn. Vildsvinehegnet forventes som
udgangspunkt at skulle følge den dansk-tyske grænse.
Af grænsestrækningen på ca. 68 km er ca. 10 km
ejet af staten. Det indebærer, at ca. 58 km af
strækningen skal etableres på privatejet jord. Det
vurderes, at hegnet vil påvirke ca. 220 ejendomsnumre fordelt
på ca. 320 matrikler.
Der er tale om et omfattende og kompliceret projekt med et stort
antal berørte lodsejere. Miljø- og
Fødevareministeriet vurderer derfor, at der er behov for at
bemyndige miljø- og fødevareministeren til ved
ekspropriation at erhverve de arealer og ejendomme m.v., herunder i
form af rettigheder og servitutter, der er nødvendige for
projektering og anlæg af vildsvinehegnet.
Miljø- og Fødevareministeriet vurderer, at staten
ikke har interesse i at overtage ejerskabet til de private arealer,
som hegnet placeres på, men alene i at kunne opsætte
hegnet og få adgang til løbende vedligeholdelse af
hegnet. I praksis vil dette kunne ske ved, at arealerne
pålægges en servitut, hvorefter ejeren skal tåle
opsætning af hegnet og løbende vedligeholdelse mod
kompensation herfor.
Lovforslaget vil give mulighed for at pålægge
arealerne sådanne servitutter, hvilket vil ske gennem en
ekspropriationsproces, som vil blive gennemført af
kommissarius for Statens Ekspropriationer i Jylland. Processen
forventes at tage minimum seks måneder. Ekspropriationen vil
ske efter reglerne i lov om fremgangsmåden ved ekspropriation
vedrørende fast ejendom.
Det foreslås, at miljø- og
fødevareministeren, når der foreligger særlige
personlige grunde og efter anmodning fra lodsejeren, kan
ekspropriere en ejendom, der berøres særligt
indgribende af projektet, før tidspunktet for de
ordinære ekspropriationer. Det er vurderingen, at
bestemmelsen kun rent undtagelsesvist vil finde anvendelse, under
hensyn til at der i de fleste tilfælde vurderes at være
tale om et begrænset indgreb. Det kan dog ikke på
forhånd udelukkes, at enkelte lodsejere kan blive
ekstraordinært berørt.
Erstatningen fastsættes af ekspropriations- og
taksationsmyndighederne i henhold til lov om fremgangsmåden
ved ekspropriation vedrørende fast ejendom. Lodsejeren har
mulighed for at klage over erstatningens størrelse. Klager
over erstatningen har ikke opsættende virkning i forhold til
at gennemføre ekspropriationen.
Ved lovforslagets § 5 bemyndiges miljø- og
fødevareministeren til ved ekspropriation at erhverve de
arealer og ejendomme m.v., herunder i form af rettigheder og
servitutter, der er nødvendige for projektering og
anlæg af vildsvinehegnet.
Det er således hensigten, at der i overensstemmelse med
ekspropriationsproceslovens § 2, skal kunne 1) erhverves
ejendomsret til arealer, bygninger og indretninger, der er fast
knyttet til arealer eller bygninger, samt tilbehør hertil,
2) endeligt eller midlertidigt pålægges
indskrænkninger i ejernes rådighed eller erhverves ret
til at udøve en særlig råden over faste
ejendomme og 3) endeligt eller midlertidigt ske erhvervelse eller
ophævelse af eller foretages begrænsninger i
brugsrettigheder, servitutrettigheder samt andre rettigheder over
faste ejendomme.
3.3 Lovforslagets forhold til anden
lovgivning
3.3.1 Regler om administration
vedrørende internationale naturbeskyttelsesområder og
beskyttede arter
3.3.1.1 Gældende ret
3.3.1.1.1 Beskyttelse af Natura
2000-områder
Der gælder særlige regler for Natura
2000-områder, som skal iagttages i alle sager, der kan
påvirke de udpegede Natura 2000-områder. Det
gælder også anlæg og andre aktiviteter, der
påtænkes iværksat uden for Natura
2000-områderne, men som kan påvirke
områderne.
Et hovedelement i beskyttelsen af Natura 2000-områder er,
at myndighederne i deres administration og planlægning ikke
må vedtage planer, projekter eller lignende, der kan skade de
arter og naturtyper, som områderne er udpeget for at
bevare.
Der er derfor krav til myndighederne om at vurdere
konsekvenserne af en plan eller et projekt i de tilfælde,
hvor planen eller projektet kan påvirke et Natura
2000-område væsentligt. Myndigheden skal indledningsvis
foretage en vurdering af, om en plan eller et projekt - alene eller
i forbindelse med andre planer og projekter - kan påvirke et
Natura 2000-område væsentligt. Hvis den
foreløbige vurdering viser, at dette er tilfældet,
skal der foretages en nærmere konsekvensvurdering.
En vurdering skal foretages i forhold til det berørte
områdes bevaringsmålsætninger, som er fastsat med
Natura 2000-planerne.
Hvis det på baggrund af den bedste videnskabelige viden
på området ikke kan udelukkes, at planen eller
projektet alene eller i forbindelse med andre planer eller
projekter kan skade udpegningsgrundlaget, kan der som udgangspunkt
ikke meddeles tilladelse til planen eller projektet.
Fravigelse af reglerne om Natura 2000-beskyttelse kan alene ske
i særlige tilfælde, hvor tre konkrete betingelser er
opfyldt, jf. habitatdirektivets artikel 6, stk. 4.
1) Der skal
foreligge bydende nødvendige hensyn til særlige
samfundsinteresser, herunder sociale og økonomiske.
2) Der må
ikke findes alternative løsninger.
3) Der skal
gennemføres kompenserende foranstaltninger, der opvejer
skaden og som sikrer sammenhængen i Natura
2000-netværket. De kompenserende foranstaltninger skal som
udgangspunktet være på plads, inden skaden sker.
Europa-Kommissionen skal i alle sager om fravigelse efter
habitatdirektivets artikel 6, stk. 4, orienteres om, hvilke
kompensationsforanstaltninger der iværksættes. Det
indebærer også, at der skal orienteres om selve
projektet, og det skal godtgøres, at der ikke findes nogen
alternativ løsning. Endelig skal der redegøres for
mulige kompensationsforanstaltninger, og det skal begrundes, at de
opvejer skaden.
I sager, der vedrører Natura 2000-områder med
såkaldte prioriterede arter, kan fravigelse kun ske med
henvisning til menneskers sundhed, den offentlige sikkerhed eller
væsentlige gavnlige virkninger på miljø, eller,
efter udtalelse fra Europa-Kommissionen, andre bydende
nødvendige hensyn til væsentlige samfundsinteresser.
Kravene følger af habitatdirektivets artikel 6, stk. 3 og 4,
og er bl.a. gennemført i følgende
"habitatbekendtgørelser", som kan have relevans for
etablering af et vildsvinehegn ved den dansk-tyske
grænse:
1)
Habitatbekendtgørelsen efter planloven, jf.
bekendtgørelse nr. 1383 af 26. november 2016 om
administration af planloven i forbindelse med internationale
naturbeskyttelsesområder samt beskyttelse af visse arter.
Bekendtgørelsen vedrører planlægning i
internationale beskyttelsesområder og afgørelser om
tilladelser og dispensationer, som meddeles efter planloven.
2) En
"samlebekendtgørelse" efter Miljø- og
Fødevareministeriets øvrige lovgivning, jf.
bekendtgørelse nr. 926 af 27. juni 2016 om udpegning og
administration af internationale naturbeskyttelsesområder
samt beskyttelse af visse arter.
Endvidere findes der på lovniveau særlige regler,
herunder i naturbeskyttelseslovens § 50 vedrørende
fredninger og naturbeskyttelseslovens § 65 vedrørende
dispensation fra naturbeskyttelseslovens § 29 a.
3.3.1.1.2 Beskyttelse af arter og deres
levesteder
EU's naturdirektiver (Rådets direktiv nr. 92/43/EØF
af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter
med senere ændringer (habitatdirektivet) og Rådets
direktiv nr. 2009/147/EF af 30. november 2009 om beskyttelse af
vilde fugle (fuglebeskyttelsesdirektivet)) sætter ligeledes
rammer for beskyttelsen af arter og deres levesteder. Efter
naturdirektiverne gælder en generel beskyttelse af arter og i
et vist omfang deres levesteder også udenfor Natura
2000-områderne, jf. fuglebeskyttelsesdirektivets artikel 5 og
habitatdirektivets artikel 12 og 13.
Yngle- eller rasteområder for arter på
habitatdirektivets bilag IV må ikke beskadiges eller
ødelægges. Bestemmelserne gælder, uanset om de
pågældende arter forekommer inden for et internationalt
naturbeskyttelsesområde eller ej.
I sager, hvor der skal meddeles en tilladelse efter f.eks.
naturbeskyttelsesloven, skovloven eller vandløbsloven
henholdsvis planloven, varetages dette hensyn i forbindelse med
administrationen af de pågældende sektorlove, jf. bl.a.
ovennævnte habitatbekendtgørelser
(bekendtgørelse nr. 926 af 27. juni 2016
(samlebekendtgørelsen), og bekendtgørelse nr. 1383 af
26. november 2016 (habitatbekendtgørelsen efter planloven).
Beskyttelsen kan fraviges i sager, der opfylder de betingelser, der
gennemfører habitatdirektivets artikel 16, og som
fremgår direkte af de nævnte bekendtgørelser,
bl.a. § 11 i bekendtgørelse nr. 926 af 27. juni 2016
(samlebekendtgørelsen).
Udover ovennævnte områdebeskyttelse indeholder
naturbeskyttelseslovens § 29 a, stk. 1, og jagt- og
vildtforvaltningslovens § 7 endvidere bestemmelser om, at
nærmere angivne arter ikke forsætligt må
forstyrres med skadelig virkning for arten eller bestanden.
Artsfredningsbestemmelser i fuglebeskyttelsesdirektivet og
habitatdirektivet er derudover gennemført i
bekendtgørelse nr. 867 af 27. juni 2016 om fredning af visse
dyre- og plantearter og pleje af tilskadekommet vildt.
Bekendtgørelsen om fredning af visse dyre- og plantearter
og pleje af tilskadekommet vildt er udstedt i medfør af
både naturbeskyttelsesloven og jagt- og
vildtforvaltningsloven. Bekendtgørelsens § 4, stk. 1,
indeholder et forbud mod forsætligt at dræbe eller
indfange fugle, mens bekendtgørelsens § 10, stk. 1,
indeholder forbud mod alle former for forsætlig indfangning
eller drab af bilag IV-arter og forsætlig
ødelæggelse eller indsamling af æg i naturen.
Endelig indeholder bekendtgørelsens § 10, stk. 2, et
forbud mod forsætlig plukning, indsamling, afskæring,
opgravning eller oprivning med rod eller anden
ødelæggelse af vildtvoksende planter omfattet af
habitatdirektivets bilag IV. Bekendtgørelsen rummer
endvidere fredninger af arter, som ikke er omfattet af de to
direktiver.
Dispensation fra naturbeskyttelseslovens § 29 a og
artsfredningsbekendtgørelsens bestemmelser meddeles af
miljø- og fødevareministeren (Miljøstyrelsen)
efter reglerne i naturbeskyttelseslovens § 65, stk. 3, og
artsfredningsbekendtgørelsens §§ 9 og 12, samt
jagt- og vildtforvaltningslovens § 46. Disse bestemmelser
sikrer, at eventuelle dispensationer alene kan meddeles i
overensstemmelse med betingelserne i fuglebeskyttelsesdirektivets
art. 9 og habitatdirektivets art. 16 for at fravige de nævnte
forbud.
Afgørelser efter lovgivningen eller regler fastsat i
medfør heraf, som indebærer fravigelse af beskyttelsen
efter § 29 a, træder i stedet for dispensationer efter
naturbeskyttelsesloven § 65, stk. 3, hvis afgørelsen er
truffet under betingelser, som svarer til stk. 3, og som er fastsat
i lovgivningen.
Det almindelige udgangspunkt i f.eks. § 11 i
bekendtgørelse nr. 926 af 27. juni 2016 er, at beslutning om
anvendelse af habitatdirektivets muligheder for at fravige
habitatbeskyttelsen i henhold til reglerne om administration af
internationale naturbeskyttelsesområder og beskyttelse af
visse arter træffes af den myndighed, som er tillagt
kompetence til at træffe afgørelse efter de
almindelige regler i den lovgivning, der regulerer det
pågældende område.
Samtidig er der i de pågældende bestemmelser fastsat
regler om, at myndigheden skal indhente udtalelse fra en eller
flere statslige myndigheder, inden beslutning om fravigelse
træffes, ligesom der er fastsat regler om, at kontakten til
Europa-Kommissionen varetages af en statslig myndighed.
Efter habitatbekendtgørelsen udstedt i medfør af
planloven gælder, at der ikke må planlægges nye
eller væsentlige udvidelser af andre trafikanlæg og
tekniske anlæg og lign., f.eks. lufthavne, flyvepladser,
jernbaner, havne, opfyldninger på søterritoriet,
luftledningsanlæg, vindmølleklynger og -parker,
lossepladser og anlæg for deponering i de internationale
naturbeskyttelsesområder. Erhvervs- og vækstministeren
kan dog i særlige tilfælde meddele
planlægningstilladelse. Endvidere er der på
planlovsområdet krav om, at myndigheden, før der
træffes en afgørelse, som indebærer at
beskyttelsen af internationale naturbeskyttelsesområder
fraviges, skal indhente en udtalelse fra erhvervsministeren og
Styrelsen for Vand og Naturforvaltning (nu Miljøstyrelsen),
og at erhvervsministeren forestår kontakten til
Europa-Kommissionen.
Til gennemførelse af habitatdirektivet er endvidere
fastsat bestemmelser i naturbeskyttelseslovens § 19 b og
skovlovens § 17 om, at der i internationale
naturbeskyttelsesområder inden iværksættelse af
de aktiviteter, der er nævnt i bilag 2 til
naturbeskyttelsesloven eller bilag 1 til skovloven, skal gives
skriftlig meddelelse herom til kommunalbestyrelsen henholdsvis
miljø- og fødevareministeren med henblik på en
vurdering af virkningen på området under hensyntagen
til områdets bevaringsmålsætninger. En aktivitet,
der er omfattet af forbuddene i § 3, § 8, § 15 eller
§ 18 eller i § 28 i lov om skove, er ikke omfattet af
anmeldelseskravet. Det samme gælder aktiviteter, som i
øvrigt kræver tilladelse efter naturbeskyttelses-,
miljø- eller planlovgivningen, eller hvis konsekvenser efter
denne lovgivning er vurderet eller skal vurderes forud for
iværksættelsen.
3.3.1.2 Miljø- og
Fødevareministeriets overvejelser og den foreslåede
ordning
Udgangspunktet i de gældende regler er, at det er den
myndighed, som i øvrigt træffer afgørelse om
meddelelse af tilladelse m.v., der skal iagttage reglerne i
habitatbekendtgørelsen, og som i forbindelse med meddelelse
af tilladelse træffer afgørelse om eventuel fravigelse
af beskyttelsen.
Det er Miljø- og Fødevareministeriets vurdering,
at dette udgangspunkt bør fastholdes i forbindelse med
meddelelse af tilladelse til anlæg af vildsvinehegnet.
Lovforslagets § 3 indebærer, at
beskyttelsesmæssige og øvrige hensyn efter lov om
naturbeskyttelse, lov om skove, lov om beskyttelse af de ydre koge
i Tøndermarsken, lov om jagt og vildtforvaltning samt lov om
kystbeskyttelse for så vidt angår arealer, der er
nødvendige for projektering og anlæg af
vildsvinehegnet, alene varetages af miljø- og
fødevareministeren efter denne lov.
Endvidere foreslås, at afvandingsmæssige og
øvrige hensyn efter lov om vandløb alene varetages af
miljø- og fødevareministeren efter denne lov under
overholdelse af Danmarks forpligtelser i henhold til 1922-traktaten
mellem Danmark og Tyskland, der regulerer forskellige
grænseforhold, herunder i Overenskomst vedrørende
Ordningen af Vandløbs- og Digeforhold ved den dansk-tyske
Grænse.
Lovforslaget indebærer således, at en række
øvrige afgørelser efter anden lovgivning inkluderes i
anlægstilladelsen efter denne lov eller eventuelt meddeles
senere i forbindelse med anlæg af hegnet.
Da lovforslaget indebærer, at der ikke træffes
konkrete afgørelser efter de nævnte love, vil
habitatbekendtgørelsernes regler ikke finde direkte
anvendelse. For at sikre varetagelse af hensynene bag reglerne om
administration vedrørende internationale
naturbeskyttelsesområder og beskyttelse af visse arter,
foreslås det, at anlægstilladelsen skal meddeles under
overholdelse af de EU-retlige forpligtelser, der er relevante for
projekteringen og anlægget af vildsvinehegnet. Derudover
foreslås det, at miljø- og fødevareministeren
bemyndiges til at fastsætte nærmere regler herom.
Miljø- og fødevareministeren skal således ved
meddelelse af anlægstilladelsen administrere i
overensstemmelse med habitatbekendtgørelserne, selv om disse
ikke finder direkte anvendelse.
Det vil ligeledes være miljø- og
fødevareministeren, der evt. træffer beslutning om
fravigelse af beskyttelsen og varetager kontakten til
Europa-Kommissionen, således som det i dag er fastsat i
habitatbekendtgørelse nr. 926 af 27. juni 2016 om udpegning
og administration af internationale naturbeskyttelsesområder
samt beskyttelse af visse arter.
Miljø- og fødevareministeren vil i forbindelse med
miljøvurderingerne, dvs. habitatvurdering og
habitatkonsekvensvurdering samt evt. VVM-screening og
VVM-tilladelse, skulle inddrage de virkninger af projektet, som
følger af eventuelle fravigelser af den generelle
beskyttelse eller konkrete fredningsbestemmelser m.v., hvor
anlægstilladelsen inkluderer og dermed erstatter
dispensationer m.v. efter anden lovgivning.
Aktiviteter omfattet af anlægstilladelsen til
vildsvinehegnet er ikke omfattet af undtagelserne fra pligten til
at anmelde visse aktiviteter i internationale
naturbeskyttelsesområder med henblik på en vurdering af
virkningen på området under hensyntagen til
områdets bevaringsmålsætninger. Det skyldes, at
afgørelser efter naturbeskyttelseslovens §§ 3, 8,
15 eller § 18 eller skovlovens § 28 inkluderes i
anlægstilladelsen til vildsvinehegnet. Miljø- og
fødevareministeren vil i forbindelse med meddelelse af
anlægstilladelsen derfor skulle varetage de
beskyttelsesmæssige hensyn bag anmeldeordningen.
For så vidt angår beskyttelsen af yngle- og
rasteområder efter naturbeskyttelseslovens § 29 a, vil
anlægstilladelsen til vildsvinehegnet efter
naturbeskyttelseslovens § 65, stk. 4, endvidere træde i
stedet for dispensationer efter naturbeskyttelsesloven § 65,
stk. 3. Hvis der skulle vise sig behov for at fravige øvrige
bestemmelser om artsbeskyttelse i forbindelse med
gennemførelsen af anlægsprojektet, f.eks. med henblik
på flytning af en bestand som afhjælpende eller
kompenserende foranstaltning, vil eventuelle dispensationer efter
naturbeskyttelseslovens § 65, stk. 3, jagt- og
vildtforvaltningslovens § 46 og
artsfredningsbekendtgørelsens §§ 9 og 12 blive
erstattet af anlægstilladelsen efter lovforslagets § 1,
som skal meddeles under overholdelse af betingelserne for
fravigelse, der følger af EU-retten.
Der vil som opfølgning på lovforslaget blive
gennemført de nødvendige miljøvurderinger af
hensyn til Natura 2000-områder og beskyttede arter. Der vil
derfor bl.a., inden den endelige tilladelse til hegnet gives, blive
gennemført de nødvendige vurderinger og
foranstaltninger af hensyn til beskyttede bilag IV-arter. Bilag
IV-arter må ikke forsætligt forstyrres, herunder
når de vandrer. Relevante bilag IV-arter er odderen og
ulven.
Der henvises til de specielle bemærkninger til
lovforslagets § 1, stk. 3 og 4.
3.3.2 Forholdet til lov om naturbeskyttelse,
lov om skove, lov om jagt og vildtforvaltning, lov om beskyttelse
af de ydre koge i Tøndermarsken, lov om kystbeskyttelse og
lov om vandløb
3.3.2.1 Gældende ret
En række yderligere love på miljø- og
naturområdet vil normalt skulle tages i betragtning og have
betydning for muligheden for at etablere et vildsvinehegn. I det
følgende angives en oversigt over den lovgivning, som
normalt finder anvendelse på opsætning af hegn og
dertil knyttede foranstaltninger, og som vil kunne være
relevant for anlæg af et vildsvinehegn afhængig af den
valgte linjeføring.
Når en myndighed træffer afgørelser efter
disse regler, skal myndigheden iagttage bestemmelserne i
habitatbekendtgørelsen, jf. bekendtgørelse nr. 926 af
27. juni 2016 om udpegning og administration af internationale
naturbeskyttelsesområder samt beskyttelse af visse arter, og
tage højde for påvirkning af Natura 2000-områder
og den generelle artsbeskyttelse.
3.3.2.1.1 Naturbeskyttelseslovens regler om
bygge- og beskyttelseslinjer
Lov om naturbeskyttelse, jf. lovbekendtgørelse nr. 934 af
27. juni 1017 (naturbeskyttelsesloven) indeholder en række
generelle forbudsbestemmelser, der har til formål at beskytte
bestemte landskabselementer, men også for eksempel levesteder
for planter og dyr.
Ved kysterne gælder bestemmelser om
strandbeskyttelseslinjen og klitfredning, som administreres af
Naturstyrelsen. Desuden gælder bygge- og beskyttelseslinjer
ved søer og vandløb, skove, fortidsminder og kirker,
som administreres af kommunerne.
Efter naturbeskyttelseslovens § 8 om klitfredning og §
15 om strandbeskyttelseslinjen må der ikke foretages
ændring af tilstanden af klitfredede arealer, af
strandbredder eller af andre arealer, der ligger mellem
strandbredden og strandbeskyttelseslinjen. Der må ikke
etableres hegn på klitfredede arealer bortset fra
sædvanlig hegning på arealer, der hidtil har
været udnyttet landbrugsmæssigt. Hegning er heller ikke
tilladt inden for strandbeskyttelseslinjen bortset fra
sædvanlig hegning på jordbrugsejendomme.
Dispensation fra § 8 og § 15 meddeles af
Naturstyrelsen ved Kystdirektoratet ved afgørelse efter
naturbeskyttelseslovens § 65 b, stk. 1, hvorefter
miljø- og fødevareministeren i særlige
tilfælde kan gøre undtagelse.
Der må ikke placeres bebyggelse, campingvogne og lignende
eller foretages beplantning eller ændringer i terrænet
inden for en afstand af 150 meter fra søer med en vandflade
på mindst 3 ha og de vandløb, der er registreret med
en beskyttelseslinje i henhold til den tidligere lovgivning
(offentlige vandløb med en regulativmæssig bundbredde
på 2 m). Forbuddet gælder bl.a. ikke for
foranstaltninger, der efter lov om vandløb er meddelt
påbud om eller tilladelse til.
§ 17 om skovbyggelinjen vedrører kun forbud mod
placering af bebyggelse og lignende, defineret som
bebyggelsesbegrebet i byggeloven, i en 300 meter zone omkring
offentlige skove og private skove (flere sammenhængende
skove) på over 20 ha. Da bestemmelsen kun vedrører
bebyggelse, vil den kun være relevant i det omfang
vildsvinehegnet kan anses som bebyggelse.
§ 18 om fortidsmindebeskyttelseslinjen fastsætter en
100 meter beskyttelseslinje omkring fortidsminder og indeholder et
forbud mod tilstandsændringer. Kommunalbestyrelsen kan
gøre undtagelse fra reglerne om sø- og
åbeskyttelseslinjen og skovbyggelinjen. Hegning er ikke
tilladt bortset fra sædvanlig hegning på
jordbrugsejendomme. Formålet er at sikre fortidsmindernes
værdi som landskabselementer og samtidig sikre de
arkæologiske lag i området omkring fortidsminderne,
idet der ofte er særlig mange kulturhistoriske levn i
områderne omkring de beskyttede fortidsminder.
Kommunalbestyrelsen kan i særlige tilfælde
gøre undtagelse fra reglerne om
fortidsmindebeskyttelseslinjen. I praksis hører
kommunalbestyrelsen efter behov Kulturministeriet (Slots- og
Kulturstyrelsen) med henblik på en vurdering af, om det
konkrete projekt tager tilstrækkeligt hensyn til
fortidsmindets landskabelige og kulturhistoriske værdi m.v.,
inden der træffes afgørelse i sager vedrørende
dispensation fra fortidsmindebeskyttelseslinjen. Efter § 24 i
museumsloven, jf. lovbekendtgørelse nr. 358 af 8. april
2014, skal kommunalbestyrelsen underrette vedkommende
kulturhistoriske museum senest samtidig med, at der meddeles
dispensation fra bl.a. fortidsmindebeskyttelseslinjen efter
naturbeskyttelsesloven.
3.3.2.1.2 Naturbeskyttelseslovens regler om
adgang til naturen
Reglerne i naturbeskyttelseslovens §§ 22-26 giver
offentligheden adgang til færdsel til fods og i nogle
tilfælde på cykel til strandbredder og andre
kyststrækninger, skove (i private skove kun på veje og
stier), udyrkede arealer, klitfredede arealer samt veje og stier i
det åbne land. Der gælder forskellige undtagelser for
de enkelte bestemmelser. Af §§ 22 og 23 fremgår det
direkte, at offentlighedens adgang ikke må forhindres eller
vanskeliggøres. I § 23, stk. 2, er det fastsat, at der
ikke må opsættes usædvanlige hegn omkring skove.
Der kan ikke dispenseres, men offentlighedens adgang kan i nogle
tilfælde afhjælpes med låger og led m.v.
3.3.2.1.3 Regler om fredninger
Fredninger omfatter både enkeltstående fredninger
efter naturbeskyttelsesloven, bekendtgørelsesfredninger
på statsejede arealer og på søterritoriet og
vildtreservater efter jagt- og vildtforvaltningsloven.
En fredning efter naturbeskyttelseslovens kapitel 6 kan
vedrøre større eller mindre arealer eller
naturelementer. En fredning kan gå ud på bevaring af
den nuværende tilstand eller tilvejebringelse af en bestemt
tilstand, der herefter skal bevares, og den kan regulere
offentlighedens adgang, jf. naturbeskyttelseslovens § 38, stk.
3. I fredninger, der omfatter arealer inden for internationale
naturbeskyttelsesområder, skal det fremgå af
formålet, at fredningen skal medvirke til at sikre en gunstig
bevaringsstatus for arter og naturtyper, som områderne er
udpeget for.
En fredning kan indeholde de bestemmelser, herunder påbud
og forbud vedrørende arealernes anvendelse, der
skønnes nødvendige for, at fredningsformålet
kan opnås.
I områder, der er fredet efter naturbeskyttelseslovens
kapitel 6 eller på statsejede arealer fredet efter § 51,
vil der ofte være forbud mod hegning. Fredningsnævnet
kan dispensere fra en fredning, hvis det ikke vil være i
strid med fredningens formål. Afgørelsen er baseret
på en konkret vurdering.
Hvis en foranstaltning påtænkes etableret i et
fredet område eller i et område, hvor der foreligger et
forslag til fredning, kan dette således forudsætte, at
det pågældende fredningsnævn giver dispensation
fra fredningen eller fredningsforslaget, eller at det ændrer
eller ophæver fredningen. Hvorvidt en dispensation er
fornøden, og hvorvidt der kan gives en dispensation,
afhænger af de konkrete fredningsbestemmelser og af
formålet med den konkrete fredning.
Fredningsnævnet kan meddele dispensation fra en
foreslået eller fastsat fredningsbestemmelse, når det
ansøgte ikke vil stride mod fredningens formål, jf.
naturbeskyttelseslovens § 50, stk. 1.
Videregående afvigelser fra en fredning samt hel eller
delvis ophævelse af en fredning kan kun foretages efter
reglerne om gennemførelse af fredninger. Afgørelse
træffes af fredningsnævnet/Miljø- og
Fødevareklagenævnet, og efter hidtidig praksis kan
fredninger alene tilsidesættes, hvis tungtvejende
samfundsmæssige hensyn tilsiger dette.
Bekendtgørelse om fredning og vildtreservat i Vadehavet
(bekendtgørelse nr. 867 af 21. juni 2007) indeholder bl.a.
forbud mod færdsel. Der er endvidere fastsat forbud mod
etablering af luftledninger med dertilhørende master samt
vindmøller på søterritoriet.
Anlægsarbejder, herunder terrænændringer,
etablering af bygningsværker, kanaler, dæmninger, havne
eller andre faste anlæg, kræver tilladelse.
For så vidt angår dispensation fra bestemmelser i en
bekendtgørelsesfredning og dispensation fra reglerne for et
vildtreservat kan disse meddeles af Naturstyrelsen, når det
ikke strider mod formålet med fredningen.
3.3.2.1.4 Naturbeskyttelseslovens regler om
beskyttede naturtyper
Naturbeskyttelseslovens § 3 beskytter en række
nærmere angivne naturtyper, herunder visse søer,
vandløb, heder, moser, strandenge, ferske enge, overdrev
m.v. i form af et forbud mod tilstandsændringer. Kommunen er
myndighed for naturbeskyttelseslovens § 3 og er dermed
ansvarlig for at tage stilling til, om en aktivitet kan
gennemføres uden at medføre tilstandsændringer
i strid med naturbeskyttelseslovens § 3. Kommunen kan i
særlige tilfælde dispensere fra forbuddet mod
tilstandsændringer f.eks. hvis særlige
samfundsmæssige behov taler herfor.
3.3.2.1.5 Lovgivning om beskyttelse af
dyre- og plantearter
Nogle dyrearter er særligt beskyttede i lovgivningen, og
beskyttelsen gælder også deres levesteder (yngle- eller
rasteområder). Dette følger af både
naturbeskyttelseslovens § 29 a, jagt- og
vildtforvaltningslovens § 6 a og § 7 samt
artsfredningsbekendtgørelsens § 4, stk. 1, og §
10, stk. 2.
Det gælder f.eks. alle flagermus, padder (frøer,
tudser og salamandere), krybdyr (hugorme, snog og firben), og
oddere. Også fugle og deres æg og reder er beskyttede
og må derfor ikke fjernes eller ødelægges. En
række planter er ligeledes beskyttede efter
artsfredningsbekendtgørelsens § 10, stk. 2, og må
ikke plukkes eller ødelægges, f.eks. alle arter af
orkideer. Hvorvidt en aktivitet kan tillades vil afhænge af
en konkret vurdering fra sag til sag.
3.3.2.1.6 Beskyttelsen i internationale
beskyttelsesområder
En række områder er udpeget som særlige
beskyttelsesområder for dyr, planter og naturtyper. I disse
Natura 2000-områder skal der tages særligt hensyn til
de naturtyper og dyre- og plantearter, som området er udpeget
for at beskytte. Det betyder bl.a., at der skal foretages en
vurdering af, hvilke påvirkninger et projekt vil
medføre for arterne og naturtyperne. Hvis det ikke kan
udelukkes, at projektet medfører skade på et Natura
2000-område, kan projektet ikke tillades. Vurderingen
foretages som udgangspunkt af den myndighed, der i øvrigt
skal give tilladelse til en aktivitet. Der henvises til afsnit
3.3.1.1.
3.3.2.1.7 Skovlovens regler om beskyttelsen
i fredskov og beskyttede naturtyper
§ 11 i lov om skove, jf. lovbekendtgørelse nr. 122
af 26. januar 2017, forbyder bl.a. byggeri og anlæg samt
terrænændringer, som ikke er nødvendig for
skovdriften. Miljø- og fødevareministeren
(Miljøstyrelsen) kan dispensere fra skovlovens forbud mod
byggeri og anlæg, som ikke er nødvendig for
skovdriften. Derudover kan der ansøges om ophævelse af
fredskovspligten efter skovlovens § 6, men praksis er
restriktiv. Som udgangspunkt gives der kun dispensation eller
tilladelse til ophævelse, hvis den ønskede anvendelse
ikke kan ske uden for fredskov, og hvis samfundsmæssige
interesser vejer tungere end hensynet til at bevare fredskoven.
Skovloven indeholder endvidere bestemmelser om, at
bevaringsværdige egekrat skal bevares som egekrat, jf. §
26, og at ydre skovbryn af løvtræer og buske på
fredskovspligtige arealer skal bevares, jf. § 27.
Efter skovlovens § 28, må søer, moser, heder,
strandenge eller strandsumpe, ferske enge og biologiske overdrev,
der hører til fredskov, og som ikke er omfattet af
naturbeskyttelseslovens § 3, fordi de er mindre end de deri
fastsatte størrelsesgrænser, ikke dyrkes, afvandes,
tilplantes eller på anden måde ændres. Forbuddet
gælder også vandløb, som ikke er omfattet af
naturbeskyttelseslovens § 3, fordi de ikke er udpeget som
beskyttede af miljø- og fødevareministeren efter
indstilling fra kommunalbestyrelsen. Forbuddet gælder dog
ikke for sædvanlige vedligeholdelsesarbejder i
vandløb, jf. skovlovens § 28, stk. 2.
Ministeren (Miljøstyrelsen) kan dispensere fra
§§ 26-28, når særlige grunde taler herfor,
jf. skovlovens § 38.
3.3.2.1.8 Lov om beskyttelse af de ydre
koge i Tøndermarsken
Efter § 18 i lov om beskyttelse af de ydre koge i
Tøndermarsken, jf. lovbekendtgørelse nr. 123 af 26.
januar 2017, må der ikke foretages hegning af vedvarende
græsarealer. Reglerne gælder ikke hegning, der er
nødvendig af hensyn til digernes sikkerhed, eller hegning
langs veje, afvandings- og vandingsforsyningskanaler samt langs
landegrænsen. Miljø- og fødevareministeren kan
fastsætte regler om hegning, herunder at hegning er tilladt i
andre tilfælde. Regler herom er fastsat i
bekendtgørelse nr. 869 af 27. juni 2016 om hegning i de ydre
koge i Tøndermarsken.
3.3.2.1.9 Lov om kystbeskyttelse
Efter § 16 i lov om kystbeskyttelse, jf.
lovbekendtgørelse nr. 78, af 19. januar 2017, må der
kun efter tilladelse fra miljø- og fødevareministeren
udføres faste anlæg, som også etableres på
søterritoriet, eller graves, bores, pumpes, suges eller
foretages nogen form for terrænændring på
strandbredder og andre kyststrækninger, hvor der ikke findes
sammenhængende grønsvær eller anden
sammenhængende landvegetation, samt på arealer, der
ligger inden for en afstand af 100 m fra, hvor denne vegetation
begynder.
På søterritoriet må der kun efter tilladelse
fra miljø- og fødevareministeren udføres
anlæg eller anbringes faste eller forankrede indretninger
eller genstande, eller foretages uddybning eller gravning. Dette
gælder dog ikke for anlæg m.v. på
søterritoriet, der er etableret efter anden lovgivning.
3.3.2.1.10 Vandløbslovens regler om
beskyttelse og benyttelse af vandløb m.v.
Med vandløbsloven, jf. lovbekendtgørelse nr. 127
af 26. januar 2017, tilstræbes det at sikre, at
vandløb kan benyttes til afledning af vand, navnlig
overfladevand, spildevand og dræn. Fastsættelse og
gennemførelse af foranstaltninger efter loven skal ske under
hensyntagen til de natur- og miljømæssige krav, som er
fastsat efter eller er forudsat i anden lovgivning. Lovens regler
om vandløb finder også anvendelse på
grøfter, kanaler, rørledninger og dræn samt
søer, damme og andre lignende indvande. Loven omfatter
endvidere diger, sluser, broer og andre anlæg i og ved
vandløb.
Vandløbslovens § 4 fastsætter, at
vandløb, hvor der er flere bredejere, og som ikke er
undergivet særskilt ejendomsret, er åbne for almenheden
for sejlads med ikke-motordrevne småfartøjer. Den, der
lovligt spærrer for sådan sejlads, skal anvise anden
adgangsvej over sin ejendom.
Efter vandløbslovens § 17, må vandløb
kun reguleres efter vandløbsmyndighedens bestemmelse. Nye
vandløb må kun anlægges efter
vandløbsmyndighedens bestemmelse, jf. § 21, og broer,
overkørsler eller lignende må ikke anlægges
eller ændres uden vandløbsmyndighedens godkendelse,
jf. § 47.
Efter vandløbslovens § 48 må
opstemningsanlæg eller andre anlæg, der kan hindre
vandets frie løb eller i øvrigt kan være til
skade for vandløbet, ikke anlægges eller ændres,
herunder driftsmæssigt, uden vandløbsmyndighedens
godkendelse. Der er en erstatningsbestemmelse knyttet til
etablering af opstemninger m.v. i lovens § 51, hvorefter
enhver, der lider tab ved en foranstaltning efter kapitlet (om
broer, opstemninger m.v.), har ret til erstatning.
Dyrkning, jordbehandling, plantning, terrænændring,
anbringelse af hegn og opførelse af bygværker i
landzone må som udgangspunkt ikke foretages i en bræmme
på 2 meter langs åbne, naturlige vandløb og
søer, jf. vandløbslovens § 69, stk. 1. Det samme
gælder langs kunstige vandløb og søer, for
hvilke der i regler udstedt med hjemmel i § 7, stk. 1, i lov
om vandplanlægning er fastsat miljømålet "godt
økologisk potentiale" eller "maksimalt økologisk
potentiale". Bestemmelsen gælder dog ikke for isolerede
søer under 100 m2.
3.3.2.2 Miljø- og
Fødevareministeriets overvejelser og den foreslåede
ordning
For at forenkle sagsbehandlingen og for at undgå at de
samme spørgsmål skal behandles af flere myndigheder og
efter flere regelsæt foreslås i lovforslagets § 3,
at miljø- og fødevareministeren bemyndiges til i
forbindelse med etablering af et vildsvinehegn ved den dansk-tyske
landegrænse efter denne lov at fravige
naturbeskyttelsesloven, skovloven, jagt- og vildtforvaltningsloven,
kystbeskyttelsesloven og lov om beskyttelse af de ydre koge i
Tøndermarsken og i stedet at varetage de
beskyttelsesmæssige og øvrige hensyn i disse love i
forbindelse med meddelelse af tilladelse efter denne lov.
Endvidere foreslås, at miljø- og
fødevareministeren kan fravige lov om vandløb, og at
ministeren alene efter denne lov varetager afvandingsmæssige
og øvrige hensyn efter lov om vandløb for så
vidt angår arealer, der er nødvendige for projektering
og anlæg af vildsvinehegnet under overholdelse af Danmarks
forpligtelser i henhold til traktaten mellem Danmark og Tyskland
angående Ordning af de som Følge af Overgangen til
Danmark af Suveræniteten over Nordslesvig opståede
Spørgsmål, herunder Overenskomst vedrørende
Ordningen af Vandløbs- og Digeforhold ved den dansk-tyske
Grænse, jf. nedenfor afsnit 3.3.3.1.
Når miljø- og fødevareministeren har meddelt
tilladelse efter den foreslåede § 1, kræves der
derfor ikke yderligere dispensationer m.v. efter de øvrige
love. Der henvises i øvrigt til de specielle
bemærkninger til § 3.
Hvis etablering af erstatningsvandhuller eller lignende
afværgeforanstaltninger er en del af projektets
udførelse, som miljø- og fødevareministeren
meddeler tilladelse til efter den foreslåede § 1, skal
der ikke søges om yderligere tilladelse fra kommunerne til
at etablere eksempelvis erstatningsvandhuller eller lignende
afværgeforanstaltninger. Der henvises til de specielle
bemærkninger til § 1.
3.3.3 Andre ministeriers
lovgivning
3.3.3.1 Gældende ret
3.3.3.1.1 Museumsloven
I museumsloven er det fastlagt, at det overordnet er
Kulturministeriet, der varetager de bevaringsmæssige hensyn i
relation til arkæologiske undersøgelser, beskyttede
fortidsminder og sten- og jorddiger. I praksis varetages dette
arbejde af kommunerne, museerne, Miljø- og
Fødevareklagenævnet og primært Slots- og
Kulturstyrelsen, der har en særlig sagkundskab på
området.
Museumsloven fastsætter i lovens kapitel 8 a forbud mod
tilstandsændring af sten- og jorddiger og af fortidsminder.
Kommunalbestyrelsen kan i særlige tilfælde gøre
undtagelse fra forbuddet mod tilstandsændringer af sten- og
jorddiger, og kulturministeren kan i særlige tilfælde
gøre undtagelse for så vidt angår
fortidsminder.
3.3.3.1.2 Overenskomst vedrørende
Ordningen af Vandløbs- og Digeforhold ved den dansk-tyske
Grænse
Det meste af den dansk-tyske landegrænse markeres af
større vandløb som Kruså, Skelbæk og
grænsevandløbene Gammelå og
Sønderå. Disse vandløb er offentlige, men det
er ikke kommunevandløb, hvor kommunen er
vandløbsmyndighed. Vandløbsmyndigheden er Den
dansk-tyske Grænsevandløbskommission, som er nedsat i
henhold til en mellem Danmark og Tyskland indgået traktat
angående Ordning af de som Følge af Overgangen til
Danmark af Suveræniteten over Nordslesvig opståede
Spørgsmål, jf. international bekendtgørelse nr.
252 af 8. juni 1922. Som led i traktaten er bl.a. vedtaget
overenskomst om ordningen af vandløbsforholdene m.v.
Bestemmelserne i overenskomsten gælder for følgende
vandløb og søer (grænsevandløbene), der
for en del danner grænsen mellem Danmark og Tyskland:
1) Kruså
på Strækningen fra Nyhus Sø
(Grænsepæl Nr. 43) til Flensborg Fjord.
2) Grøften
imellem Jardelund og Frøslev Enge (fra
Grænsepælene Nr. 93 til Udløbet i Skelbæk
ved Grænsestenene N. 124).
3) Skelbæk
fra Grænsestenene Nr. 124 indtil Grænsestenene Nr.
155.
4) Gammelå
fra Grænsestenene Nr. 157 til dens Udløb i
Sønderå ved Grænsestenene Nr. 191.
5)
Sønderå fra Grænsestenene Nr. 191 til dens
Udløb i Vidå, herunder Forbindelseskanalerne til og
fra Haasberger Sø.
6) Rudebøl
Sø, for denne dog under Hensyntagen til Bestemmelsen i
Artikel 55.
Bestemmelserne angår også de til vandløbene
under 1-5 knyttende grøfte- og kanalsystemer.
For grænsevandløbene gælder, at der i henhold
til overenskomstens artikel 5 og 6 er udarbejdet regulativer.
Regulativerne regulerer bl.a. spørgsmål om, hvilke
myndigheder der forestår vedligeholdelse og indeholder
også bestemmelser om hegning og betaling herfor.
Ændring af regulativerne skal ske efter særlige regler
herom. Aabenraa kommune og Tønder kommune vedligeholder
grænsevandløbene i samarbejde med de tyske
myndigheder.
3.3.3.1.3 Lov om planlægning
(planloven):
I landzoner må der i henhold til § 35 i planloven
ikke uden tilladelse fra kommunalbestyrelsen foretages udstykning,
opføres ny bebyggelse eller ske ændring i anvendelsen
af bestående bebyggelse og ubebyggede arealer. Planloven
foreskriver, at kommuner er forpligtede til at sikre et opdateret
plangrundlag for arealanvendelsen. Der skal efter planlovens §
13, stk. 2, tilvejebringes en lokalplan, før der
gennemføres større bygge- og anlægsarbejder.
Hvis lokalplanlægningen ikke kan rummes inden for rammerne af
kommuneplanen, skal denne tillige ændres, eventuelt ved
tilvejebringelse af et kommuneplantillæg.
Efter planlovens § 3 kan erhvervsministeren til varetagelse
af landsplanmæssige interesser fastsætte regler for
anvendelsen af lovens beføjelser og for indholdet af
planlægningen efter loven. Ministeren kan i særlige
tilfælde bestemme, at bygge- og anlægsarbejder, der er
forudsat i en sådan regel, iværksættes uden
kommune- og lokalplan og uden tilladelse efter § 35, stk.
1.
3.3.3.2 Miljø- og
Fødevareministeriets overvejelser og den foreslåede
ordning
3.3.3.2.1 Museumsloven
Efter den foreslåede § 1, stk. 2, skal Naturstyrelsen
udarbejde projektbeskrivelse, ansøgning om
anlægstilladelse og ansøgning om eventuelle
supplerende tilladelser i samarbejde med Miljøstyrelsen,
Slots- og Kulturstyrelsen og andre berørte offentlige
myndigheder, herunder Tønder kommune og Aabenraa kommune
samt tyske offentlige myndigheder. Naturstyrelsen vil således
ved fastlæggelsen af den endelige linjeføring for
hegnet rådføre sig med Slots- og Kulturstyrelsen
vedrørende hensynet til beskyttede fortidsminder, sten- og
jorddiger og lignende. Der henvises til de specielle
bemærkninger til § 1, stk. 2.
Det er hensigten at kulturministeren vil varetage
myndighedsbehandlingen efter museumsloven i sager vedrørende
anlæg af et vildsvinehegn langs den dansk-tyske
landegrænse. Kulturministeren vil herunder skulle foretage en
vurdering af de bevaringsmæssige hensyn i relation til den
konkrete udformning af vildsvinehegnet og jord- og stendigerne
på strækningen.
Det indebærer, at kulturministeren vil træffe
beslutning efter museumslovens § 29 l, stk. 1, om at overtage
kommunalbestyrelsens beføjelser efter museumsloven for
så vidt angår dispensation til ændring i
tilstanden af sten- og jorddiger og lignende.
Det foreslås endvidere i lovforslagets § 9, at
kulturministerens afgørelser om dispensation til
ændring i tilstanden af beskyttede fortidsminder og
afgørelser om dispensation til ændring i tilstanden af
beskyttede sten- og jorddiger i sager vedrørende
vildsvinehegnet ikke skal kunne indbringes for Miljø- og
Fødevareklagenævnet.
3.3.3.2.2 Overenskomst vedrørende
Ordningen af Vandløbs- og Digeforhold ved den dansk-tyske
Grænse
Miljø- og fødevareministerens afgørelse om
anlægstilladelse efter § 1 skal overholde traktaten fra
1922 mellem Danmark og Tyskland, der regulerer forskellige
grænseforhold, herunder i Overenskomst vedrørende
Ordningen af Vandløbs- og Digeforhold ved den dansk-tyske
Grænse.
Såfremt den projekterede linjeføring
vedrører forhold omfattet af overenskomsten og regulativerne
for grænsevandløbene forudsættes tæt
kontakt og samarbejde mellem Naturstyrelsen (miljø- og
fødevareministeren), de berørte kommunalbestyrelser
og de danske repræsentanter i
Grænsevandløbskommissionen med henblik på at
fremme en hurtig afklaring af forholdene.
3.3.3.2.3 Lov om planlægning
(planloven)
Det er vurderingen, at det vil være hensigtsmæssigt,
at miljø- og fødevareministerens afgørelse
efter lovforslagets § 1 om anlægstilladelse til
etablering af et vildsvinehegn erstatter krav om
landszonetilladelse og vedtagelse af lokal- og
kommuneplanlægning.
Det foreslås ved lovforslagets § 4, at
afgørelsen om tilladelse efter § 1 også skal
erstatte krav om landzonetilladelse, kommune- og
lokalplanlægning efter lov om planlægning. Projektets
udførelse skal afvente miljø- og
fødevareministerens tilladelse, men forudsætter ikke
kommunale afgørelser eller kommunal planlægning efter
planloven.
Hermed opnås at gennemførelse af projektet kan
gennemføres hurtigt, idet det ikke skal afvente tilladelser
efter anden lovgivning og fra andre myndigheder eller
gennemførelse af kommune- eller lokalplanlægning.
Hvis etablering af erstatningsvandhuller eller lignende
afværgeforanstaltninger er en del af projektets
udførelse, som miljø- og fødevareministeren
meddeler tilladelse til efter den foreslåede § 1, skal
der ikke søges om yderligere tilladelse fra kommunerne til
at etablere eksempelvis erstatningsvandhuller eller lignende
afværgeforanstaltninger. Lovforslaget træder i stedet
for de administrative tilladelser.
4. Forholdet
til Århuskonventionen og Espoo-konventionen
4.1 Århuskonventionen m.v.
Lovforslagets § 8 og § 9 om afskæring af
klageadgang og § 10 om domstolsprøvelse lever op til
kravene i Århuskonventionen af 25. juni 1998 om adgang til
oplysninger, offentlig deltagelse i beslutningsprocesser samt
adgang til klage og domstolsprøvelse på
miljøområdet (BKI nr. 10 af 13. marts 2013).
Efter Århuskonventionens artikel 9, stk. 2, skal enhver
part under konventionen inden for rammerne af dens nationale
lovgivning sikre, at medlemmer af den berørte offentlighed,
som har tilstrækkelig interesse, har adgang til ved en
domstol og/eller et andet ved lov etableret uafhængigt og
upartisk organ at få prøvet den materielle og
processuelle lovlighed af enhver afgørelse, handling eller
undladelse, der er omfattet af bestemmelserne i konventionens
artikel 6. Det følger af konventionens artikel 9, stk. 3, at
enhver part under konventionen endvidere sikrer, at medlemmer af
offentligheden, der opfylder eventuelle kriterier i national ret,
har adgang til administrative eller retslige procedurer for at
anfægte private personers og offentlige myndigheders
handlinger eller undladelser, der er i strid med nationale
bestemmelser, der vedrører miljøet.
Efter Århuskonventionens artikel 9, stk. 4, må
procedurer omfattet af bestemmelsens stk. 1-3 stille
tilstrækkelige og effektive retsmidler til rådighed,
inklusive foreløbige retsmidler, hvor dette findes passende,
der skal være rimelige og retfærdige, betimelige og
ikke uoverkommeligt dyre.
VVM-direktivet, der gennemfører dele af
Århuskonventionen, indeholder lignende bestemmelser,
hvorefter medlemsstaterne skal sikre adgang til klage og
domstolsprøvelse. Lovforslagets § 8 om afskæring
af klage og § 10 om domstolsprøvelse sammenholdt med
lovforslagets § 2, stk. 2, indebærer, at bestemmelserne
også vil finde anvendelse på afgørelser og
tilladelser efter lov om miljøvurdering af planer og
programmer og af konkrete projekter (VVM).
Processen ved danske domstole forudsættes at leve op til
kravene i Århuskonventionen. Efter dansk praksis kan enhver,
der har fornøden retlig interesse efter dansk rets
almindelige regler, indbringe spørgsmålet om en
anlægslovs forenelighed med EU-retten for de danske domstole.
I lyset af EU-Domstolens dom af 13. februar 2014 i sag C-530/11,
Kommissionen mod Storbritannien, præciseres i forslagets
§ 10, stk. 2, at retten ved søgsmål om forhold
vedrørende miljøet, der er omfattet af loven, skal
påse, at omkostningerne ved sagen ikke er uoverkommeligt
høje for de berørte parter. Forpligtelsen
påhviler samtlige retsinstanser.
Med lovforslagets § 10 og øvrige nationale regler
vurderer Miljø- og Fødevareministeriet, at
lovforslaget lever op til Århuskonventionens og
VVM-direktivets regler om adgang til klage og
domstolsprøvelse på miljøområdet.
4.2 Espoo-konventionen m.v.
Espoo-konventionen af 25. februar 1991 om vurdering af
virkningerne på miljøet på tværs af
landegrænserne (BKI nr. 71 af 4. november 1999) skal sikre,
at der gennemføres høring af nabolande i de
tilfælde, hvor gennemførelsen af en plan eller et
program kan medføre grænseoverskridende
miljøpåvirkninger. Konventionen finder anvendelse
på aktiviteter omfattet af konventionens Appendix 1.
Miljø- og Fødevareministeriet vurderer, at
opsætning af et vildsvinehegn ikke er en aktivitet omfattet
af Espoo-konventionen.
Espoo-konventionens regler er indarbejdet i VVM-direktivet og
miljøvurderingsdirektivet. Disse regler om
grænseoverskridende miljøpåvirkninger omfatter
de projekter, som er omfattet af VVM-direktivets bilag 1 og 2. Hvis
Danmark ønsker at gennemføre en aktivitet, som ikke
er opført på direktivets bilag 1 eller 2, kan der
på såvel Danmarks som Tysklands initiativ indledes
drøftelser om, hvorvidt projektet kan medføre en
grænseoverskridende miljøpåvirkning.
Som nævnt under afsnit 2.6 har Miljø- og
Fødevareministeriet været i kontakt med de relevante
tyske myndigheder, ligesom tyske Espoo myndigheder vil blive
inddraget i forbindelse med Naturstyrelsens udarbejdelse af
projektbeskrivelse og ansøgning om
anlægstilladelse.
Hvis drøftelserne fører til, at der kan antages at
være en væsentlig grænseoverskridende
miljøpåvirkning, indebærer det, at projektet
skal behandles, som var det omfattet af reglerne om
grænseoverskridende miljøpåvirkninger.
5. Økonomiske og administrative konsekvenser for
det offentlige
Et umiddelbart estimat for de statslige udgifter til etablering
af et vildsvinehegn vil være ca. 35 mio. kr. i engangsudgift
samt løbende årlige udgifter på 4,0-5,0 mio. kr.
til vedligeholdelse af hegnet. Endvidere vil der være
udgifter til indkøb, opsætning og vedligeholdelse af
vildtkameraer ved grænseovergangene og eventuelt til dufthegn
på ca. 5,0 mio. kr.
Hertil kommer udgifter til projektledelse på ca. 2,6 mio.
kr. og udgifter til konsulentbistand til udarbejdelse af
udbudsmateriale og gennemførelse af EU-udbud på 2,0
mio. kr.
Der vil herudover eventuelt skulle gennemføres
foranstaltninger for bilag IV-arter. Før den endelige
linjeføring kendes, og eventuelle miljøvurderinger er
gennemført, er det vanskeligt at estimere udgifterne
hertil.
Hertil kommer udgifter til ekspropriationserstatninger til de
lodsejere, som må tåle hegnet på deres grund. Den
konkrete prissætning af en servitut vedrørende
vildsvinehegnet kan først fastsættes efter en
gennemgang af de konkrete gener, tab m.v., som hegnet vil
medføre for den enkelte lodsejer. Et foreløbigt bud
på udgifter til kompensation vil være minimum ca. 10,4
mio. kr.
Hertil kommer udgifter til tinglysning på 3,0 mio. kr.
samt eventuel jordfordeling og dialog med lodsejerne på ca.
3,0 mio. kr.
Størrelsen af de statslige udgifter vil afhænge af
omfanget af en eventuel privat medfinansiering, jf. afsnit 6.
Projektet forventes ikke at medføre øgede udgifter
for kommuner eller regioner, idet en række bestemmelser i
plan-, natur- og miljølovningen med lovforslagets § 3
og § 4 er fraveget, hvorfor dette ikke forventes at
medføre væsentlige administrative konsekvenser for
kommunerne.
De samlede udgifter i forbindelse med
vildsvinehegnet fremgår herunder, jf.
tabel 1. |
|
Tabel 1 | Udgifter
vedr. etablering og drift af et
vildsvinehegn ved den dansk/tyske grænse,
2018-2022 | Mio. kr.,
2018-priser | 2018 | 2019 | 2020 | 2021 | 2022 | I alt | Etablering af dyrehegn (anlæg) | 20,0 | 15,0 | - | - | - | 35,0 | Ekspropriation m.v. (anlæg) | 10,4 | - | - | - | - | 10,4 | Vildtkameraer og dufthegn
(anlæg) | 2,0 | 1,5 | 0,5 | 0,5 | - | 4,5 | Projektledelse (drift) | 1,0 | 1,0 | 0,6 | - | - | 2,6 | Tinglysning (drift) | 3,0 | - | - | - | - | 3,0 | Dialog og evt. jordfordeling
(drift/anlæg) | 3,0 | - | - | - | - | 3,0 | Bistand til EU-udbud (drift) | 2,0 | - | - | - | - | 2,0 | Drift og vedligeholdelse af hegn
(drift) | 2,0 | 3,5 | 4,5 | 4,5 | 4,5 | 19,0 | I alt | 43,4 | 21,0 | 5,6 | 5,0 | 4,5 | 79,5 |
|
6. Økonomiske og administrative konsekvenser for
erhvervslivet m.v.
Lovforslagets økonomiske konsekvenser for erhvervslivet
drøftes fortsat med erhvervet med henblik på at finde
en model for medfinansieringen af vildsvinehegnet på i alt 30
mio. kr.
Team Effektiv Regulering (TER) vurderer, at lovforslaget ikke
medfører administrative konsekvenser for erhvervslivet.
7. Administrative konsekvenser for borgerne
Der afskæres med lovforslaget en række klageadgange
for borgere i forhold til kommunalbestyrelsens eller anden statslig
myndigheds afgørelser vedrørende
anlægsprojektet, som efter de gældende regler
træffes efter lov om naturbeskyttelse, lov om skove, lov om
beskyttelse af de ydre koge i Tøndermarsken, lov om
planlægning, miljøvurderingsloven samt regler udstedt
i medfør af disse love.
Lovforslaget vil endvidere indebære, at miljø- og
fødevareministeren uden en retskendelse får adgang til
privat ejendoms udendørsarealer, hvis det vurderes
nødvendigt for at gennemføre
anlægsprojektet.
8. Miljømæssige konsekvenser
Vildsvinehegnet vil berøre en række
naturlokaliteter og have andre miljømæssige
konsekvenser. Den endelige kortlægning af samtlige
naturlokaliteter og miljøforhold vil først finde sted
i forbindelse med meddelelse af anlægstilladelsen, jf.
lovforslagets § 1.
Det er dog muligt at foretage en overordnet beskrivelse af de
væsentligste naturlokaliteter, der berøres af
vildsvinehegnet. Der henvises herved til afsnit 3.1.1.
9. Forholdet
til EU-retten
Lovforslaget gennemfører ikke nye eller ændrede
EU-regler. Opførelsen af vildsvinehegnet skal ske i
overensstemmelse med EU-retten. I de følgende afsnit
gennemgås de EU-regler, der vurderes at være relevante
for vildsvinehegnets projektering og anlæg.
9.1 VVM-direktivet
Med lovens vedtagelse træffes der ikke endelig
afgørelse om etablering af vildsvinehegn ved den dansk-tyske
landegrænse. Afgørelsen træffes senere af
miljø- og fødevareministeren, når den
nødvendige projektering er afsluttet. I den forbindelse vil
der skulle foretages en vurdering af, hvilke
miljøpåvirkninger projektet vil have, og herunder om
projektet eller dele heraf er omfattet af VVM-direktivet
(Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/92/EU af 13.
december 2011 om vurdering af visse offentlige og private
projekters indvirkning på miljøet (VVM-direktivet),
som ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv
2014/52/EU af 16. april 2014), således at der skal
træffes en screeningsafgørelse efter
miljøvurderingslovens § 21 og evt. meddeles tilladelse
efter § 25 (VVM-tilladelse).
9.2 Naturdirektiverne
Miljø- og fødevareministeren skal ved meddelelse
af anlægstilladelsen efter den foreslåede § 1
overholde Danmarks internationale forpligtelser på
naturområdet. Dette vedrører Rådets direktiv nr.
92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt
vilde dyr og planter med senere ændringer (habitatdirektivet)
og Rådets direktiv nr. 2009/147/EF af 30. november 2009 om
beskyttelse af vilde fugle (fuglebeskyttelsesdirektivet). Der
henvises til afsnit 3.3.1.
Inden meddelelse af anlægstilladelse vil miljø- og
fødevareministeren skulle sikre, at ingen fuglebeskyttelses-
eller habitatområder påvirkes negativt af et
vildsvinehegn ved den dansk-tyske landegrænse. Miljø-
og fødevareministeren vil ved meddelelse af
anlægstilladelsen endvidere skulle forpligte Naturstyrelsen,
som bygherre, til gennem afværgeforanstaltninger og
kompenserende tiltag at sikre, at de arter, der er omfattet af
habitatdirektivets bilag IV, ikke påvirkes negativt af
projektet.
9.3 Schengengrænsekodeksen
Miljø- og Fødevareministeriet vurderer, at det ved
overgangssteder med vejtrafik i henhold til
Schengengrænsekodeksen ikke er muligt at supplere
vildsvinehegnet med færiste eller lignende, der har til
formål at forhindre vildsvinepassage i det omfang, de
pågældende installationer vil indebære en
hastighedsnedsættelse. Schengengrænsekodeksen
fastsætter ikke regler for, hvilke foranstaltninger
medlemsstaterne kan etablere på de dele af grænsen, som
ikke udgør et grænseovergangssted, herunder
eksempelvis grænsepassage via gangstier og lign.
Schengengrænsekodeksen er således ikke til hinder for,
at der opsættes vildsvinehegn på den del af
grænsen, som ikke udgør en egentlig
grænseovergang.
Der henvises til de almindelige bemærkninger afsnit
2.4.
10. Hørte myndigheder og organisationer
m.v.
Et udkast til lovforslag har i perioden fra den 22. marts 2018
til den 5. april 2018 været sendt i høring hos
følgende myndigheder og organisationer mv.:
15. juni Fonden, 92-gruppen, A. P. Møller Fonden,
Mortalin A/S, A-Consult A/S, Advokatrådet,
Akademirådet, Arkitektforeningen, Alternativfondet,
Anticimex, Arbejderbevægelsens Erhvervsråd,
Arbejdsgiverforeningen Konditorer, Bagere & Chokolademagere,
Arkitektforeningen, Astma-Allergi Danmark, Bager- og Konditormestre
i Danmark, Bech Food - Din Fødevarekonsulent, Biodynamisk
Forbrugersammenslutning, Biologiforbundet, Brancheforeningen af
Farmaceutiske Industrivirksomheder i Danmark, Brancheforeningen
Genanvend Biomasse, Brancheforeningen For Kaffe og The,
Brancheforeningen for Lægemiddelvirksomheder i Danmark (LIF),
Brancheforeningen SPT, Bryggeriforeningen, Bureau Veritas,
Bygningskultur Danmark, Bæredygtigt Landbrug,
Campingrådet, CBfood ApS, Center for Miljø og
Toksikologi på DHI Vand-Miljø-Sundhed, CIBIS -
Fødevarerådgivning, Coop Danmark, Coop Trading, COWI
A/S, Dacopa, Dagrofa, DAKA, DAKOFA, DAKOFO, Danish Agro, Danish
Seafood Association (DSA), Danish Transport Standard, DANKOST ApS,
Danmarks Aktive Forbrugere, Danmarks Apotekerforening, Danmarks
Biavlerforening, Danmarks Farve- og Lakindustri (FDLF), Danmarks
Fiskeriforening, Danmarks Idrætsforbund, Danmarks
Jægerforbund, Danmarks Naturfredningsforening, Danmarks
Restauranter og Caféer, Danmarks Skibsmæglerforening,
Danmarks Sportsfiskerforbund, Danmarks Tekniske Universitet (DTU),
Dansk Akvakultur, Dansk Akvarie Union, Dansk
Amatørfiskerforening, Dansk Botanisk Forening, Dansk Camping
Union, Dansk Erhverv, Dansk Erhvervsfremme, Dansk Falkejagt Klub,
Dansk Falkoner Klub, Dansk Fritidsfiskerforbund, Dansk
Fåreavl, Dansk Galop, Dansk Gede Union, Dansk Hunderegister,
Dansk Industri (DI), Dansk Journalistforbund, Dansk
Juletræer, Dansk Kennel Klub, Dansk Kvæg, Dansk Land-
og Strandjagt, Dansk Landbrugsrådgivning (DLBR), Dansk
Ornitologisk Forening, Dansk Pattedyrforening, Dansk Primat
Sammenslutning, Dansk Ride Forbund, Dansk Selskab for
Miljøret, Dansk Skaldyrcenter, Dansk Skovforening, Dansk
Supermarked, Dansk Terrier Klub, Dansk Transport og Logistik (DTL),
Dansk Travsports Centralforbund, Dansk Træforening, Dansk
Vandrelaug, Danske Advokater, Danske Erhvervsakademier, Danske
Kartofler, Danske Lammeproducenter, Danske Landskabsarkitekter,
Danske Læskedrik Fabrikanter, Danske Maskinstationer og
Entreprenører, Danske Medier, Danske
Professionshøjskoler, Danske Regioner, Danske Slagtermestre,
Danske Speditører, Danske Svineproducenter, Danske
Træindustrier, Danske Universiteter, DAZA (Danske Zoologiske
Haver & Akvarier), DCA - Nationalt Center for Fødevarer
og Jordbrug, DCE - Nationalt Center for Miljø og Energi, De
Samvirkende Købmænd, Den Danske Brancheorganisation
for Vitalmidler, Den Danske Dyrlægeforening, Den Danske
Landinspektørforening, Den Danske Naturfond, Den dansk-tyske
Grænsevandløbskommission, Det Danske
Fjerkræraad, Det Dyreetiske Råd, Det Grønne
Museum, Det Sundhedsvidenskabelige Fakultet - KU, Det
Veterinære Sundhedsråd, Det Økologiske
Råd, Dansk Flavour Organisation (DFO), DHI - Center for
Miljø og Toksikologi, DI Fødevarer, DI Handel,
Diabetesforeningen, DLG, DOSO - DyreværnsOrganisationernes
SamarbejdsOrganisation, DR, att: DR Jura, Politik og Strategi, DTU
- Center for Hygiejnisk Design, DTU - Fødevareinstituttet,
DTU - Veterinærinstituttet, Dyrefondet,
Dyreforsøgstilsynet, Dyrenes Beskyttelse,
Dyreværnsforeningen Alle Dyrs Ret, E-Branchekoden ApS, Ecscom
v/Kim Iversen, EFSA - Effectiv Food Safety Advice, Elite Food ApS,
Ellen Margrethe Basse, Aarhus Universitet, Emballageindustrien,
EMCON, Entomologisk Forening, EnviNA Foreningen af miljø-,
plan- og naturmedarbejdere I det offentlige, eSmiley, Eurofins
Steins Laboratorium, Foreningen af Byplanlæggere (FAB),
Faglig Fælles Forbund 3F, Fairtrade Mærket, FEHA, Felis
Danica, Ferskvandsfiskeriforeningen, Food Diagnostics ApS,
Foodcare, FoodEfficiency, Forbrugerrådet Tænk, Force
Technology, Foreningen af Danske Buejægere, Foreningen af
Fiskeauktioner og Samlecentraler i Danmark, Foreningen af
Fredningsnævnsformænd i Danmark og disses suppleanter,
Foreningen af Tilsynsfunktionærer, Foreningen Biogasbranchen,
Foreningen Danske Herregårdsjægere, Foreningen Fair
Dog, Foreningen for Biodynamisk Jordbrug, Foreningen for katten,
Foreningen for Frit Fjerkræ, Foreningen Muslingeerhvervet
(FME), Forsøgsdyrenes Værn, Friluftsrådet,
FS-C.dk (Food Safety Consult), FødevareDanmark,
Fødevare Experten, Fødevaregruppen,
Fødevarekonceptet, Fødevarer til Medicinsk
Formål (FMF), GartneriRådgivningen A/S, Gigtforeningen,
Greenpeace Danmark, Grøn Hverdag, Grønlands
Selvstyre, Hatting-KS A/S, Haveselskabet, HedeDanmark,
Hedeselskabet, Helle Tegner Anker, Københavns Universitet,
HELSAM, Helsebranchens Leverandørforening, Hestens
Værn, Hjerteforeningen, HK-Kommunal Miljøudvalg,
HORESTA, Højmarklaboratoriet A/S, Brancheorganisation for
den danske vejgodstransport (ITD), Jagttegnslærerforeningen,
Jordbrugsakademikerne (JA), Jysk Jæger Og Landbrugslaug, Kalu
A/S, Kammeradvokaten, Kantineledernes Landsklub, Kelsen Group, KGH
customs services Sverige, Kliniske Diætister, Kommissarius
ved Statens Ekspropriation i Jylland, Kommunernes Landsforening
(KL), Konsumfiskeindustriens Arbejdsgiverforening, Kontrolgruppen,
Kopenhagen Fur, Kost & Ernæringsforbundet, Kost, Motion
& Sund fornuft (KMS), Kræftens Bekæmpelse,
Københavns Universitet, LandboUngdom, Landbrug &
Fødevarer, Landdistrikternes Fællesråd,
Landsforeningen af Danske Mælkeproducenter, Landsforeningen
for Bygnings- og Landskabskultur, Landsforeningen Frie
Bønder - Levende Land, Landsforeningen Komitéen mod
Dyreforsøg, Landsforeningen Praktisk Økologi,
Landsorganisationen Danske Fugleforeninger (LDF), Landskontoret for
Heste, Lolex aps, Lægeforeningen, Maistic Bio Group, Marine
Ingredients Denmark, Mejeriforeningen, Moesgård Museum,
Møllers Fødevarerådgivning, Nationalpark Mols
Bjerge, sekretariatet, Nationalpark Skjoldungernes Land,
Nationalpark Thy, sekretariatet, Nationalpark Vadehavet, Natur
& Ungdom, Nemhygiejne, NOAH, NOPALAX, Nordea-fonden, Nordic Pet
Food Association, Nyt Hesteliv, Nærbutikkernes Landsforening,
OASA, Orbicon, Peter Pagh, Københavns Universitet,
Plastindustrien, Praktiserende Landinspektørers Forening,
QESH Consult, QMS-Consult, Quality Consulting Denmark,
Rambøll Danmark, RealDania, Region Syddanmark, RUC -
Roskilde Universitetscenter, Rådet for Bedre Hygiejne,
Rådet for Dyreforsøg, Rådet for Hovpleje og
Hestebeslag, SamMark, Sammenslutningen af Danske
Småøer, SEGES, Sills & Løndal
Rådgivning ApS, Skov & Landskab (Københavns
Universitet), Skovdyrkerforeningerne, Skydebaneforeningen Danmark,
Smiley-One, Småskovsforeningen Danmark, SPF-Danmark, Statens
Serum Institut, Stop Spild Af Mad, SundhedsRådet, Syddansk
Universitet, Sønderborg Kommune, Teknologisk Institut, TOMO
Fødevarerådgivning, Tønder Kommune, Varefakta,
Verdens Skove, Verdensnaturfonden (WWF), Veterinærmedicinsk
Industriforening, Videncenter for Svineproduktion, Villum-fonden,
World Animal Protection Danmark, Økologisk Landsforening,
Aabenraa Kommune, Aage V. Jensens fond, Aalborg Universitet, Aarhus
Universitet.
| Positive konsekvenser/mindre
udgifter | Negative konsekvenser/merudgifter | Økonomiske konsekvenser for stat,
kommuner og regioner | Stat: Regioner: Ingen. Kommuner: Ingen. | Stat: I alt 76,9 mio. kr. 2018: 42,4 mio. kr. 2019: 20 mio. kr. 2020: 5,0 mio. kr. 2021: 5,0 mio. kr. 2022: 4,5 mio. kr. Regioner: Ingen Kommuner: Ingen | Administrative konsekvenser for stat,
kommuner og regioner | Stat: Ingen. (dog ingen klagesagsbehandling) Regioner: Ingen. Kommuner: Ingen / Visse afgørelser træffes af
miljø- og fødevareministeren i stedet for
kommunalbestyrelsen. | Stat: I alt 2,6 mio. kr. 2018: 1,0 mio. kr. 2019: 1,0 mio. kr. 2020: 0,6 mio. kr. Regioner: Ingen. Kommuner: Ingen /samarbejde med
miljø- og fødevareministeren i forbindelse med
projektering og anlægstilladelse. | Økonomiske konsekvenser for
erhvervslivet | Ingen. | Drøftes fortsat med erhvervet med
henblik på at finde en model for medfinansieringen af
vildsvinehegnet på i alt 30 mio. kr. | Administrative konsekvenser for
erhvervslivet | Ingen. | Ingen. | Administrative konsekvenser for
borgerne | Ingen. | Afskæring af klageadgang. Adgang til private udendørsarealer
uden retskendelse. | Miljømæssige
konsekvenser | Ingen. | Vildsvinehegnet vil berøre en
række naturlokaliteter og have andre
miljømæssige konsekvenser. Konsekvenserne vil blive
vurderet i forbindelse med projektering og
tilladelsesprocessen. Visse forstyrrelser af befolkning og natur
især i anlægsfasen. | Forholdet til EU-retten | Lovforslaget indeholder ikke bestemmelser,
der gennemfører ny eller ændret EU-regulering.
Lovforslaget er i overensstemmelse med Rådets direktiv
92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt
vilde dyr og planter, EF-Tidende 1992, nr. L 206, side 7 og dele af
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF af 30.
november 2009 om beskyttelse af vilde fugle, EU-Tidende 2010, nr. L
20, side 7. | Går videre end minimumskrav i
EU-regulering. (sæt X) | JA | NEJ X |
|
Bemærkninger til lovforslagets
enkelte bestemmelser
Til §
1
Det foreslås i stk.
1 at miljø- og fødevareministeren bemyndiges
til at projektere og meddele tilladelse til anlæg af et
vildsvinehegn langs den dansk-tyske landegrænse, herunder til
de øvrige dispositioner i form af eksempelvis
afværgeforanstaltninger eller kompenserende foranstaltninger,
som er nødvendige i forbindelse med projektering og
anlæg af hegnet. Det foreslås, at miljø- og
fødevareministeren meddeler anlægstilladelsen i
medfør af det foreslåede stk. 2.
Den konkrete linjeføring og hegnets
udformning er ikke endeligt fastlagt. Ved angivelsen af, at hegnet
skal placeres langs den dansk-tyske landegrænse, er det
hensigten, at hensynet til at begrænse vildsvinebestanden
på dansk område alt andet lige taler for en placering
så tæt på grænsen som muligt. Ved
fastlæggelsen af linjeføringen er der imidlertid en
række lokale forhold og udfordringer, som der skal tages
højde for på de enkelte delstrækninger.
Udfordringerne vedrører f.eks. hegning omkring
bymæssig bebyggelse, gennem konkrete ejendomme,
tværgående veje og stier, vand og tilstødende
sumpede områder, vandløb, vindmøller og
større jernbane- og vejtracéer, hegning på
mosebund eller ud i vandet. Der henvises til beskrivelserne i de
almindelige bemærkninger i afsnit 3.1.3, 3.1.3.1, 3.1.3.2 og
3.1.3.3 samt bilag 1 til lovforslaget.
Endvidere vil der ved fastsættelsen af
linjeføringen og den konkrete udformning af hegnet skulle
foretages en afvejning af hensynet til en grænsenær
placering i forhold til en række andre hensyn, som kan tale
for, at hegnet på visse strækninger placeres i en vis
afstand fra grænsen. Som eksempler kan nævnes
naturmæssige hensyn, landskabelige hensyn,
friluftsinteresser, vandafledning, kulturmæssige interesser
og offentlighedens adgang.
For så vidt angår naturlokaliteter
henvises til beskrivelserne i de almindelige bemærkninger i
afsnit 3.1.1, 3.1.1.1, 3.1.1.2 og 3.1.1.3 samt bilag 1 til den
foreslåede lov, mens der for så vidt angår
kulturhistoriske forhold henvises til afsnit 3.1.2, 3.1.2.1,
3.1.2.2 og 3.1.2.3 samt bilag 2 til den foreslåede lov.
Efter lovforslaget omfatter miljø- og
fødevareministerens bemyndigelse også øvrige
dispositioner i form af eksempelvis afværgeforanstaltninger
eller kompenserende foranstaltninger, som er nødvendige i
forbindelse med projektering og anlæg af hegnet. Bestemmelsen
giver miljø- og fødevareministeren hjemmel til at
iværksætte afværgeforanstaltninger for at
modvirke eventuel skadelig virkning som følge af etablering
og drift af vildsvinehegnet, og som er nødvendige af hensyn
til den generelle naturbeskyttelse, herunder hensynet til de
EU-retlige forpligtelser, der følger af
fuglebeskyttelsesdirektivet og habitatdirektivet. Med bemyndigelsen
til kompenserende foranstaltninger får miljø- og
fødevareministeren adgang til at gennemføre
foranstaltninger til at opveje skader, hvor
afværgelsesforanstaltninger ikke vil være
tilstrækkelige til at modvirke skadelig virkning.
For at tilgodese disse hensyn vil
anlægstilladelsen kunne forudsætte, at Naturstyrelsen
iværksætter afværgeforanstaltninger. Dette bl.a.
for i nødvendigt omfang at medvirke til at
anlægsarbejdet ikke har en skadelig virkning for arterne og
bestandene.
I det omfang tilladelsen til vildsvinehegnet
erstatter krav om tilladelse efter anden lovgivning, jf.
lovforslagets § 2 og § 3, vil denne også omfatte
afgørelser om tilladelse m.v. til sådanne tilknyttede
nødvendige dispositioner.
Det foreslås derfor i stk. 2, 1. pkt., at miljø- og
fødevareministeren meddeler tilladelse til anlæg af
vildsvinehegnet, der fastlægger hegnets præcise
placering og udformning m.v. langs den dansk-tyske
landegrænse efter projektbeskrivelse og ansøgning fra
Naturstyrelsen som bygherre for projektet.
Ved hegnets udformning m.v. forstås
bl.a. højde, konstruktion, materialevalg, åbninger,
låger, færiste m.v. Ved fastlæggelsen af hegnets
udformning m.v. vil der også skulle tages hensyn til
eksisterende adgangsrettigheder og behovet for at opretholde
hensigtsmæssige adgangsforhold, herunder også den
enkelte lodsejers adgang til sine arealer på begge sider af
hegnet.
Den endelige linjeføring for hegnet vil
blive afklaret med inddragelse af relevante myndigheder, herunder
Transport-, Bygnings- og Boligministeriet, som har ansvaret for
dyrehegn og faunapassager omkring infrastrukturanlæg, de
berørte kommuner, Grænsevandløbskommissionen,
samt vandløbsmyndighederne Tønder kommune og Aabenraa
kommune, og Kulturministeriet.
Efter det foreslåede stk. 2, 2. pkt., udarbejdes
projektbeskrivelse, ansøgning om anlægstilladelse og
ansøgning om eventuelle supplerende tilladelser af
Naturstyrelsen i samarbejde med Miljøstyrelsen, Slots- og
Kulturstyrelsen og andre berørte offentlige myndigheder,
herunder Tønder kommune og Aabenraa kommune samt tyske
offentlige myndigheder.
Det forudsættes, at miljø- og
fødevareministeren med hjemmel i stk. 2 - som led i en
tilladelse til projektet omfattet af stk. 1 - kan træffe
beslutninger om supplerende tilladelser. Ved en supplerende
tilladelse forstås dels tilladelser, som er en
forudsætning for etablering af hegnet, men som ikke
vedrører selve hegnet eller anlæg heraf. Dette kan
f.eks. være en tilladelse til rørlægning af et
vandløb eller tilladelse til kompenserende foranstaltninger
på andre arealer, som meddeles som led i den samlede
anlægstilladelse. Dels tilladelser, som supplerer
anlægstilladelsen og meddeles på et senere
tidspunkt.
Det foreslås, at Naturstyrelsen som
bygherre skal udarbejde projektbeskrivelse og ansøgning i
samarbejde med bl.a. Miljøstyrelsen. Lovforslaget
forudsætter således en opgavefordeling mellem
myndighederne i Miljø- og Fødevareministeriet, som
efter almindelige forvaltningsretlige principper kunne
indebære, at Miljøstyrelsen ville blive inhabil i
forhold til øvrige myndighedsopgaver i forbindelse med
hegnsprojektet. En myndigheds mulighed for at yde vejledning er
således som udgangspunkt begrænset af de almindelige
retsgrundsætninger om myndighedsinhabilitet, hvorefter en
myndighed som følge af i en konkret sag at have ydet
vejledning efter omstændighederne kan være
afskåret fra at træffe afgørelse i samme sag.
Det er vanskeligt præcist at angive en grænse for,
hvornår vejledning må antages at gå videre end
almindelig generel vejledning.
Forslaget indebærer, at
Miljøstyrelsen skal bistå Naturstyrelsen med
udarbejdelse af projektbeskrivelse og ansøgning.
Miljøstyrelsen vil herunder kunne rådgive om
miljøvurdering og øvrige retlige krav, som skal
iagttages. Miljøstyrelsen vil også kunne rådgive
om konsekvenserne af forskellige linjeføringer og
konstruktioner af hegnet for de forskellige beskyttelsesinteresser,
herunder om mulige afværgeforanstaltninger og kompenserende
foranstaltninger.
Det er vurderingen, at der ikke konkret er
retssikkerhedsmæssige betænkeligheder ved, at
Miljøstyrelsen yder en sådan udvidet rådgivning
til Naturstyrelsen og samtidig bibeholder sine
myndighedskompetencer i relation til den videre sagsbehandling.
Det er således hensigten, at
Miljøstyrelsens samarbejde med Naturstyrelsen om
projektering og udarbejdelse af ansøgning ikke skal
være til hinder for, at miljø- og
fødevareministeren efter lovforslagets § 6 kan delegere
tilladelseskompetencen til Miljøstyrelsen, ligesom
samarbejdet ikke er til hinder for, at Miljøstyrelsen kan
varetage myndighedsopgaver i forbindelse med
miljøvurderinger og habitatvurderinger på ministerens
vegne. Det bemærkes i den forbindelse, at arbejdet i
Miljøstyrelsen i givet fald vil blive tilrettelagt
således, at der på såvel medarbejder-, chef- og
direktionsniveau sikres klar adskillelse mellem
Miljøstyrelsens opgaver som rådgiver for
Naturstyrelsen i forbindelse med udarbejdelse af ansøgningen
og Miljøstyrelsens opgaver som
afgørelsesmyndighed.
I anlægstilladelsen kan der stilles
vilkår om eksempelvis krav til hegnets vedligeholdelse og
drift og krav vedrørende oprensning af vandløb. Der
vil også kunne stilles vilkår om overvågning af
virkningerne af vildsvinehegnet. Vilkår vil kunne stilles til
selve hegnet og til eventuelle tilknyttede projekter som f.eks.
vandløbsregulering, skovrydning eller evt. afværgende
eller kompenserende foranstaltninger.
Miljø- og fødevareministeren
skal ved meddelelse af anlægstilladelsen overholde de
EU-retlige forpligtelser, der er relevante for projekteringen og
anlægget af vildsvinehegnet, herunder EU-direktiver og
EU-beslutninger på natur- og
miljøbeskyttelsesområdet.
I det foreslåede stk. 3 fastsættes i overensstemmelser
hermed, at hvis det ikke kan udelukkes, at anlægsprojektet
vil skade et Natura 2000-område, kan miljø- og
fødevareministeren alene meddele anlægstilladelse
efter regler fastsat i medfør af det foreslåede stk.
4, 3. pkt. Den foreslåede bestemmelse sikrer overensstemmelse
med habitatdirektivet og skal ses i sammenhæng med det
foreslåede stk. 4. Der henvises endvidere til de almindelige
bemærkninger afsnit 3.3.1.
Det bemærkes, at miljø- og
fødevareministeren ved meddelelse af anlægstilladelsen
endvidere skal varetage de hensyn, der varetages af regler i anden
lovgivning, i det omfang disse regler efter lovforslaget ikke skal
finde anvendelse på projektet. Der henvises til
bemærkningernes afsnit 3.3.
Bilag 1 og 2 til den foreslåede lov
indeholder oversigtskort over de væsentligste
naturlokaliteter og kulturhistoriske forhold for så vidt
angår de arealer, der er nødvendige for projektering
og anlæg af vildsvinehegnet.
Med det foreslåede stk. 4, 1. pkt., bemyndiges miljø- og
fødevareministeren til at fastsætte nærmere
regler om forberedelsen og gennemførelsen af
anlægsprojektet, herunder om opfyldelsen af EU-retlige
forpligtelser, der er relevante for projekteringen og
anlægget af vildsvinehegnet. Den foreslåede bestemmelse
omfatter alene regeludstedelse, der er nødvendig for at
gennemføre anlægget.
Med det foreslåede stk. 4, 2.
pkt., fastsættes, at ministeren bl.a. kan
fastsætte regler om, at det skal vurderes, om
anlægsprojektet kan påvirke et Natura 2000-område
væsentligt, jf. habitatdirektivets artikel 6, stk. 3. Det
foreslås endvidere, at ministeren kan fastsætte regler
om gennemførelse af en nærmere konsekvensvurdering af
virkningerne af anlægsprojektet på et Natura
2000-område under hensyn til
bevaringsmålsætningen for det pågældende
område. Bemyndigelsen sikrer hjemmel til, at der kan
fastsættes regler, som gennemfører habitatdirektivet i
forhold til vildsvinehegnsprojektet.
Efter det foreslåede stk. 4, 3. pkt., kan ministeren
fastsætte regler om betingelserne for at tillade
anlægsprojektet, når en nærmere
konsekvensvurdering ikke udelukker skade på et Natura
2000-område, jf. habitatdirektivets artikel 6, stk. 4, som
beskrevet i afsnit 3.3.1.1. Ministeren vil også med hjemmel i
det foreslåede stk. 4 kunne fastsætte regler om
beskyttelse af dyre- og plantearter ved afgørelse om
tilladelse efter § 1, stk. 2.
Med bestemmelsen sikres hjemmel til at
tilvejebringe en præcis retlig ramme for
gennemførelsen af naturdirektiverne.
Til §
2
Det foreslåede stk.
1 fastsætter krav til indholdet af ansøgningen
om anlægstilladelse og anlægstilladelsen efter §
1. Det foreslås, at disse skal indeholde en beskrivelse af en
række nærmere angivne forhold.
Det foreslåede stk. 1 supplerer kravene
i miljøvurderingsloven, herunder kravene i § 19 til
indholdet af en ansøgning om en screeningsafgørelse,
og § 20, jf. § 23, som fastsætter krav til
udarbejdelse af miljøkonsekvensrapport for projekter, som
underkastes krav om miljøvurdering, jf. også det
foreslåede stk. 2.
Kravene i stk. 1 gælder således
uanset, om projektet omfattes af krav om screening henholdsvis
tilladelse efter § 25 i miljøvurderingsloven
(VVM-tilladelse) eller ej.
Efter det foreslåede nr. 1 skal der i ansøgningen og
tilladelsen redegøres for overholdelsen af Rådets
direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper
samt vilde dyr og planter, EF-Tidende 1992, nr. L 206, side 7, og
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/147/EF af 30.
november 2009 om beskyttelse af vilde fugle, EU-Tidende 2010, nr. L
20, side 7, herunder disse direktivers regler om eksempelvis
afværgeforanstaltninger og kompenserende foranstaltninger af
hensyn til fugle og andre dyr.
Anlægstilladelsen efter § 1, stk.
2, som også omfatter tilladelse til andre nødvendige
dispositioner, skal meddeles under overholdelse af de EU-retlige
forpligtelser, der er relevante for projekteringen og
anlægget af vildsvinehegnet, herunder EU-direktiver og
EU-beslutninger på natur- og
miljøbeskyttelsesområdet. Dette indebærer bl.a.,
at tilladelse skal meddeles under iagttagelse af regler om
administration af internationale naturbeskyttelsesområder
samt beskyttelse af visse arter.
Miljø- og fødevareministeren har
med henblik på gennemførelse af EU-regler på
naturbeskyttelsesområdet fastsat regler om, i hvilke
tilfælde og på hvilke vilkår en række
forskellige tilladelser m.v. efter natur- og
miljølovgivningen kan meddeles. Bestemmelserne er bl.a.
fastsat ved bekendtgørelse nr. 926 af 27. juni 2016 om
udpegning og administration af internationale
naturbeskyttelsesområder samt beskyttelse af visse arter.
Bestemmelserne omfatter bl.a. de tilladelser m.v., som erstattes af
anlægstilladelsen jf. den foreslåede § 3.
Bekendtgørelsen vil ikke finde direkte anvendelse, men
forudsættes overholdt ved meddelelse af tilladelse efter
§ 1, stk. 2, under hensyn til, at miljø- og
fødevareministeren er direkte bundet af direktiverne. Der
henvises i øvrigt til de almindelige bemærkninger
afsnit 3.3.1 og afsnit 9.2 samt det foreslåede § 1, stk.
3 og 4, og de specielle bemærkninger hertil.
Det foreslåede nr.
2 fastsætter, at ansøgningen og tilladelsen
efter § 1, stk. 2, skal beskrive varetagelsen af de hensyn,
som varetages efter de love, der er nævnt i § 3 herunder
særligt hvordan hensynene varetages i forhold til de
naturlokaliteter og kulturhistoriske forhold, der fremgår af
bilag 1 og 2 til den foreslåede lov. Bilagene 1 og 2
indeholder oversigtskort over de væsentligste
naturlokaliteter og kulturhistoriske forhold, for så vidt
angår arealer, der er nødvendige for projektering og
anlæg af vildsvinehegnet.
Efter gældende regler skal
tilladelsesmyndigheden, når der træffes
afgørelser efter de love, der er nævnt i § 3,
varetage en række hensyn, og afgørelserne skal
træffes under iagttagelse af regler, der gennemfører
habitat- og fuglebeskyttelsesdirektiverne. Der henvises til de
almindelige bemærkninger afsnit 3.3.1. Det forudsættes,
at disse hensyn varetages af miljø- og
fødevareministeren efter denne lov.
Det foreslåede nr.
3 fastsætter, at ansøgning om
anlægstilladelse og anlægstilladelsen efter § 1
stk. 2, skal indeholde en beskrivelse af overholdelsen af den i
1922 indgåede traktat mellem Danmark og Tyskland, jf. §
3, stk. 2. Traktaten omhandler bl.a. grænsevandløb.
For disse vandløb gælder, at der er udarbejdet
regulativer i medfør af overenskomstens artikel 5 og 6.
Regulativerne regulerer bl.a. spørgsmål om hvilke
myndigheder, der forestår vedligeholdelse samt indeholder
bestemmelser om hegning og betaling herfor. Ændring af
regulativerne skal ske efter særlige regler herom. Aabenraa
kommune og Tønder kommune vedligeholder
grænsevandløbene i samarbejde med de tyske
myndigheder.
Det foreslåede nr.
4 fastsætter, at ansøgningen og
anlægstilladelsen efter § 1, stk. 2, skal indeholde en
beskrivelse af inddragelsen af den berørte offentlighed samt
de involverede lodsejere i den videre proces. Lovforslaget
indeholder ikke nærmere bestemmelser herom. Udover de
gældende regler i ekspropriationsprocesloven og
miljøvurderingsloven, som vil skulle opfyldes i den
udstrækning disse finder anvendelse på det konkrete
projekt, forudsættes det, at miljø- og
fødevareministeren vil inddrage offentligheden m.v.
I det foreslåede nr. 5 fastsættes, at ansøgningen
og tilladelsen skal beskrive øvrige dispositioner og
foranstaltninger, som er nødvendige med henblik på
projektering og anlæg af vildsvinehegnet eller
nødvendige af hensyn til natur- og miljøbeskyttelsen.
Efter den foreslåede § 1, stk. 1, omfatter en tilladelse
alle de nødvendige dispositioner, der skal til for at
gennemføre anlægsprojektet, herunder f.eks.
afværgeforanstaltninger m.v., der ikke følger direkte
af stk. 1, jf. også bemærkningerne til § 1, stk.
2.
Efter det foreslåede stk. 2 træder miljø- og
fødevareministerens anlægstilladelse i stedet for
afgørelser og tilladelser efter lov om miljøvurdering
af planer og programmer og af konkrete projekter (VVM)
(miljøvurderingsloven), herunder afgørelsen om
tilladelse i lovens § 25. Lovforslaget tilsidesætter dog
ikke miljøvurderingsloven. Ansøgning om
anlægstilladelse udarbejdes, og anlægstilladelsen efter
§ 1, stk. 2, meddeles under overholdelse af reglerne i lov om
miljøvurdering af planer og programmer og af konkrete
projekter (VVM), i det omfang anlægsprojektet er omfattet
heraf.
Et projekt, der omfatter opsættelsen af
et hegn, er ikke i sig selv omfattet af
miljøvurderingslovens regler om miljøvurdering af
konkrete projekter (VVM). Når den endelige linjeføring
kendes, skal det vurderes, om dele af projektet kan være
omfattet af VVM-reglerne. Det kan f.eks. være
tilfældet, hvis projektet medfører rydning af skov til
anden arealanvendelse, eller hvis der foretages regulering af
vandløb som følge af projektet. Der kan derfor
først foretages en endelig vurdering af, om projektet er
omfattet af VVM-reglerne, når den endelige linjeføring
kendes.
Udgangspunktet efter
miljøvurderingsloven er, at det er kommunalbestyrelsen, der
er kompetent VVM-myndighed på land efter
miljøvurderingslovens § 17. I medfør af
miljøvurderingsloven kan miljø- og
fødevareministeren dog beslutte at overtage
kommunalbestyrelsens opgaver og beføjelser for visse
projekttyper. Dette er sket ved bekendtgørelse nr. 1470 af
12. december 2017 om samordning af miljøvurderinger og
digital selvbetjening m.v. for planer, programmer og konkrete
projekter omfattet af miljøvurderingsloven. Det
følger af § 3 i bekendtgørelsen, at
Miljøstyrelsen varetager kommunalbestyrelsens opgaver og
beføjelser efter loven for bl.a. projekter, hvor staten, jf.
bekendtgørelsens § 2, nr. 3, er bygherre. Miljø-
og fødevareministeren har således ved
bekendtgørelsen overtaget kompetencen fra kommunerne og
delegeret den til Miljøstyrelsen.
Miljø- og fødevareministeren vil
efter høring af berørte myndigheder skulle
træffe en screeningsafgørelse efter
miljøvurderingslovens § 21, om hvorvidt projektet, hvis
det er omfattet af miljøvurderingslovens bilag 2, er
omfattet af krav om miljøvurdering og tilladelse.
Afgørelsen skal offentliggøres, jf.
miljøvurderingslovens § 36. Det foreslåede stk. 2
skal ses i sammenhæng med § 15, stk. 4, i
miljøvurderingsloven, hvorefter miljø- og
fødevareministeren kan fastsætte regler om, at en
afgørelse om tilladelse efter miljøvurderingslovens
§ 25 helt eller delvis kan erstattes af en tilladelse, som
udstedes i medfør af anden lov for projekter omfattet af
miljøvurderingslovens § 15, stk. 1. Det vil sige, at
projekter, der kan forventes at få væsentlige
indvirkninger på miljøet, ikke må
påbegyndes, før myndigheden, jf.
miljøvurderingslovens § 17, skriftligt har meddelt
tilladelse til at påbegynde projektet efter en
miljøvurdering af projektets indvirkning på
miljøet.
Det skal bemærkes, at det
foreslåede stk. 2 har som konsekvens, at der ikke er adgang
til administrativ prøvelse af screeningsafgørelsen
henholdsvis § 25-tilladelsen efter
miljøvurderingsloven, idet disse afgørelser erstattes
af anlægstilladelsen efter lovforslagets § 1, stk. 2,
jf. den foreslåede § 8, hvorefter
anlægstilladelsen ikke kan påklages til anden
administrativ myndighed.
Efter det foreslåede stk. 3 offentliggør miljø- og
fødevareministeren anlægstilladelsen samtidig med, at
tilladelsen meddeles Naturstyrelsen.
Til §
3
De arealer, hvorpå vildsvinehegnet skal
gennemføres, er som udgangspunkt omfattet af en række
bestemmelser i naturbeskyttelsesloven, jagt- og
vildtforvaltningsloven, skovloven, Tøndermarskloven,
kystbeskyttelsesloven, vandløbsloven og museumsloven. Disse
bestemmelser regulerer adgangen til at foretage fysiske arbejder
eller indgreb på arealerne, som kan omfattes af anlæg
af et vildsvinehegn, herunder de for hegnets etablering
nødvendige dispositioner. Efter de gældende regler vil
etablering af et vildsvinehegn ved den dansk-tyske
landegrænse - afhængig af den konkrete
linjeføring og udformning af hegnet - forudsætte, at
der træffes afgørelser om tilladelser m.v. efter disse
regler. Der henvises til de almindelige bemærkninger afsnit
3.3.2.1 for en nærmere beskrivelse af de gældende
regler. Med lovforslaget fraviges disse regler.
I den foreslåede § 3, stk. 1, varetager miljø- og
fødevareministeren alene efter denne lov
beskyttelsesmæssige og øvrige hensyn efter lov om
naturbeskyttelse, lov om skove, lov om beskyttelse af de ydre koge
i Tøndermarsken, lov om jagt og vildtforvaltning og lov om
kystbeskyttelse for så vidt angår arealer, der er
nødvendige for projektering og anlæg af
vildsvinehegnet, herunder arealer til afværgeforanstaltninger
og kompenserende foranstaltninger.
At miljø- og fødevareministeren
alene efter denne lov varetager de nævnte hensyn
indebærer, med virkning fra lovens ikrafttræden, at
miljø- og fødevareministerens og andre myndigheders
kompetence til at træffe afgørelser efter
naturbeskyttelsesloven, skovloven, jagt og vildtforvaltningsloven,
Tøndermarskloven, og kystbeskyttelsesloven for så vidt
angår arealer, der er nødvendige for
gennemførelse af anlægget, ophører, indtil
etableringen af vildsvinehegnet er færdiggjort.
Med den foreslåede bestemmelse fraviges
de nævnte love, som derfor ikke vil finde anvendelse på
anlægget af et vildsvinehegn ved den dansk-tyske
landegrænse. Miljø- og fødevareministeren vil i
stedet, efter denne lov, vurdere og varetage de
beskyttelsesmæssige og andre hensyn efter
naturbeskyttelsesloven, lov om skove, lov om jagt- og
vildtforvaltning, lov om beskyttelse af de ydre koge i
Tøndermarsken og lov om kystbeskyttelse i forhold til den
konkrete udformning og placering af vildsvinehegnet. Tilsvarende
gælder også for arealer, der er nødvendige for
anlægsarbejdet, herunder arbejdsarealer, arealer til
midlertidig jorddeponi, erstatningsnatur o.l.
Miljø- og fødevareministeren vil
således i medfør af det foreslåede stk. 1 f.eks.
blive bemyndiget til på naturbeskyttelsesområdet helt
eller delvist at fravige eksisterende fredninger, regler om bygge-
og beskyttelseslinjer, beskyttede naturtyper m.v., ligesom
miljø- og fødevareministeren overtager kompetencen i
forbindelse med verserende og fremtidige klagesager
vedrørende anlægget nævnt i § 1.
Der henvises i øvrigt til de
almindelige bemærkninger i afsnit 3.3 vedrørende
forholdet til anden lovgivning, afsnit 3.1.1 og 3.1.2 samt bilag 1
og 2 til den foreslåede lov, som indeholder oversigtskort
over de væsentligste naturlokaliteter og kulturhistoriske
forhold, for så vidt angår arealer, der er
nødvendige for projektering og anlæg af
vildsvinehegnet.
Det foreslåede stk.
2 fastsætter, at miljø- og
fødevareministeren efter denne lov varetager
afvandingsmæssige og øvrige hensyn efter lov om
vandløb for så vidt angår arealer, der er
nødvendige for projektering og anlæg af
vildsvinehegnet, under overholdelse af Danmarks forpligtelser i
henhold til Traktaten mellem Danmark og Tyskland angående
Ordning af de som Følge af Overgangen til Danmark af
Suveræniteten over Nordslesvig opståede
spørgsmål, herunder Overenskomst vedrørende
Ordningen af Vandløbs- og Digeforhold ved den dansk-tyske
Grænse.
Med den foreslåede bestemmelse fraviges
vandløbsloven, som derfor ikke vil finde anvendelse på
dispositioner, som er en del af anlægget af et vildsvinehegn
ved den dansk-tyske landegrænse. Miljø- og
fødevareministeren vil i stedet, efter denne lov, vurdere og
varetage de afvandingsmæssige og andre hensyn efter
vandløbsloven i forhold til den konkrete udformning og
placering af vildsvinehegnet.
Den foreslåede bestemmelse
vedrører ikke de beføjelser, som er tillagt den
dansk-tyske grænsevandløbskommission. Det vil sige, at
de vandløb, som grænsevandløbskommissionen er
vandløbsmyndighed for, ikke er omfattet af bestemmelsen.
De foreslåede bestemmelser i stk. 1 og 2
finder alene anvendelse i anlægsfasen af projektet. Ved den
efterfølgende administration efter de nævnte love,
skal det lægges til grund, at anlægget kan drives og
vedligeholdes på normal vis, når anlægsprojektet
er gennemført, og hvis der som led i driftsfasen skal
foretages nye ændringer i tilstanden i f.eks. et fredet
område eller et naturområde, finder de normale regler
anvendelse.
Selv om bestemmelserne indebærer, at
dele af den almindelige lovgivning ikke finder anvendelse,
varetages hensynene bag disse regler stadig i anlægsprojektet
ved, at miljø- og fødevareministeren skal inddrage
disse hensyn ved meddelelse af tilladelse til
anlægsprojektet, ligesom Naturstyrelsen ved projekteringen og
udførelsen af projektet skal inddrage disse hensyn.
Miljø- og fødevareministeren vil
i forbindelse med anvendelsen af den foreslåede bestemmelse
inddrage de relevante instanser til belysning af sagerne. Det er
hensigten, at miljø- og fødevareministeren ved
Naturstyrelsen vil projektere og gennemføre
anlægsprojektet i dialog med de kommunale og statslige
myndigheder omkring hensigtsmæssig arealanvendelse,
adgangsforhold, beskyttelsesforhold og lignende, og i forbindelse
med den praktiske tilrettelæggelse af anlægsarbejdet
vil samarbejde med relevante myndigheder. Der henvises til den
foreslåede § 1, stk. 2.
Den foreslåede § 3 gælder kun
for den del eller de dele af et areal, som er nødvendige for
anlægget af vildsvinehegnet. For andre arealer, der ikke er
nødvendige for anlægget, og som evt. måtte
være omfattet af beskyttelseshensyn efter
naturbeskyttelsesloven, skovloven, og Tøndermarskloven,
foreslås ingen ændringer.
Til §
4
Efter eksisterende lovgivning må der i
landzoner ikke uden tilladelse fra kommunalbestyrelsen foretages
udstykning, opføres ny bebyggelse eller ske ændring i
anvendelsen af bestående bebyggelse og ubebyggede arealer,
jf. § 35 i lov om planlægning (planloven). Planloven
foreskriver også, at kommuner er forpligtede til at sikre et
opdateret plangrundlag for arealanvendelsen. Der skal efter
planlovens § 13, stk. 2, tilvejebringes en lokalplan,
før der gennemføres større bygge- og
anlægsarbejder. Hvis lokalplanlægningen ikke kan rummes
inden for rammerne af kommuneplanen, skal denne tillige
ændres, eventuelt ved tilvejebringelse af et
kommuneplantillæg.
Den foreslåede § 4 fastslår, at reglerne om
kommune- og lokalplaner og § 35, stk. 1, i planloven ikke
finder anvendelse ved anlæg af vildsvinehegnet, herunder til
de øvrige dispositioner i form af eksempelvis
afværgeforanstaltninger eller kompenserende foranstaltninger,
som er nødvendige i forbindelse med anlæg af hegnet
efter den foreslåede § 1. Det betyder, at tilladelse
efter § 1 indebærer, at der ikke skal indhentes
landzonetilladelse til opførelse af hegnet, herunder heller
ikke til de midlertidige foranstaltninger, placering af evt.
erstatningsnatur m.v.
Den foreslåede bestemmelse er begrundet
i forslaget om, at miljø- og fødevareministerens
tilladelse efter § 1, stk. 2, skal udgøre den retlige
ramme for anlægsprojektet. Miljø- og
fødevareministeren vil således i forbindelse med
projektering og meddelelse af anlægstilladelse til
vildsvinehegnet foretage afvejningen af de forskellige
planlægningsmæssige interesser, som er knyttet til
fastlæggelsen af linjeføringen og krav til hegnets
konstruktion.
Det foreslås derfor, at
gennemførelsen af anlægsprojektet ikke kræver en
fysisk planlægning efter planloven. Det er derfor ikke
påkrævet at vedtage nye planer eller ændre
eksisterende planlægning for at gennemføre
anlægsprojektet. Arbejderne omfattet af § 1 kræver
heller ikke dispensation eller lignende fra eksisterende
planlægning.
Den foreslåede løsning
indebærer således, at kommunerne ikke skal træffe
afgørelse eller planlægge efter planlovens almindelige
regler. Der er heller ikke behov for at regulere projektet efter
planlovens § 3, hvorefter erhvervsministeren til varetagelse
af landsplanmæssige interesser kan fastsætte regler for
anvendelsen af lovens beføjelser og for indholdet af
planlægningen efter loven, og hvorefter ministeren i
særlige tilfælde kan bestemme, at bygge- og
anlægsarbejder, der er forudsat i en regel efter stk. 1, kan
iværksættes uden kommune- og lokalplan og uden
tilladelse efter planlovens § 35, stk. 1.
Til §
5
I forbindelse med projektering og anlæg
af vildsvinehegnet er der behov for at foretage
jordbundsundersøgelser, opmålinger, afmærkninger
og andre undersøgelser af udendørsarealer.
Efter det foreslåede stk. 1,har miljø- og
fødevareministeren til enhver tid mod behørig
legitimation og uden retskendelse adgang til en privat ejendoms
udendørsarealer, hvis det skønnes nødvendigt i
forbindelse med de respektive undersøgelser og
opmålinger.
Det fastsættes i det foreslåede
stk. 2, at miljø- og
fødevareministeren minimum 14 dage før
gennemførelsen af undersøgelser m.v. efter stk. 1
skal give skriftlig besked til de berørte ejere eller
brugere. Er dette ikke muligt, skal oplysning om
undersøgelserne offentliggøres i lokale medier eller
lignende. Ved udtrykket "eller lignende" forstås også
anvendelse af digitale medier, herunder myndighedernes
hjemmeside.
Offentliggørelsesmåden bestemmes
af miljø- og fødevareministeren, som kan vælge
den måde, som skønnes bedst egnet til at sikre
udbredelsen af de beslutninger m.v., der er tale om.
Offentliggørelsen kan for eksempel ske på
anlægsmyndighedens, kommissarius' eller kommunens hjemmeside,
ved indrykning af annoncer i stedlige dagblade eller ved
fremlæggelse til gennemsyn på det lokale bibliotek,
forsamlingshus eller lignende.
Bestemmelserne supplerer og skal ses i
sammenhæng med § 3 og § 12 i
ekspropriationsprocesloven, jf. lovbekendtgørelse nr. 1161
af 20. november 2008, som ændret ved § 142 i lov nr.
1520 af 27. december 2014.
Til §
6
Efter det foreslåede stk. 1 bemyndiges miljø- og
fødevareministeren til ved ekspropriation at erhverve de
arealer og ejendomme m.v., herunder i form af rettigheder og
servitutter, der er nødvendige for projektering, anlæg
og vedligeholdelse af vildsvinehegnet.
Ekspropriation kan gennemføres som en
tvungen afståelse af ejendomsretten til enten hele ejendommen
(totalekspropriation) eller til en del af en ejendom (delvis
ekspropriation). Ekspropriation kan være et indgreb, som ikke
er permanent, men alene midlertidigt. Det kan f.eks. være
ekspropriation til midlertidig brug af arbejdsarealer.
Ekspropriationen kan også ske ved, at
ejendommen pålægges en rådighedsbegrænsning
ved servitut. Der kan være tale om både
tilstandsservitutter og rådighedsservitutter. Et
servitutpålæg kan f.eks. indebære, at den
tilstødende bevoksning bliver underlagt begrænsninger
i forhold til afstanden til hegnet og i forhold til omfanget af
bevoksningen. Der kan endvidere i samme forbindelse blive
pålagt en begrænsning på de tilstødende
bygninger og øvrige faste anlæg eller
konstruktioner.
Det er forventningen, at etablering af et
vildsvinehegn ved den dansk-tyske grænse vil påvirke
ca. 220 ejendomsnumre fordelt på ca. 320 matrikler. Det er
forventningen, at projektet kun vil nødvendiggøre et
begrænset antal egentlige arealerhvervelser.
Det er således forventningen, at det vil
være tilstrækkeligt at pålægge de
berørte ejendomme servitutter, der sikrer ret til at placere
hegnet på ejendommen og den nødvendige adgang til
hegnet fra begge sider af hegnet med henblik på etablering og
vedligeholdelse af hegnet.
Bemyndigelsen giver ligeledes ministeren
hjemmel til midlertidigt at ekspropriere arealer til brug for
adgangsvej, arbejdsplads, materialedepot m.v. Dette forventes i et
vist omfang at blive nødvendigt i forbindelse med
anlægsarbejdets udførelse. Når
anlægsarbejdet er færdigt, reetableres de midlertidigt
eksproprierede arealer så vidt muligt og leveres tilbage til
den oprindelige ejer.
Efter forslaget til stk.
2 sker ekspropriation efter reglerne i lov om
fremgangsmåden ved ekspropriation vedrørende fast
ejendom (ekspropriationsprocesloven). Efter denne lov styres
ekspropriationsprocessen af de uafhængige
ekspropriationskommissioner, der er nedsat efter loven, og som
sørger for, at ekspropriationsproceslovens og lovgivningens
øvrige krav overholdes.
Den foreslåede bestemmelse i stk. 3 indebærer, at miljø- og
fødevareministeren kan ekspropriere en ejendom, der
berøres særligt indgribende af projektet, før
tidspunktet for de ordinære ekspropriationer, såfremt
der foreligger særlige personlige grunde.
Ved "særligt indgribende" sigtes til en
situation, hvor miljø- og fødevareministeren
vurderer, at der er en betydelig risiko for, at den
pågældende ejendom senere vil blive totaleksproprieret.
Det vil ikke være et krav, at det forventes, at ejendommen
vil skulle totaleksproprieres.
Selvom kravet om, at ejendommen skal
berøres særligt indgribende af projektet, er opfyldt,
kan miljø- og fødevareministeren kun i særlige
tilfælde ekspropriere de pågældende ejendomme
før linjebesigtigelsen. Det vil således herudover
være et krav, at ejeren har særlige personlige grunde
til at ønske ejendommen overtaget før tidspunktet for
den ordinære ekspropriation.
Særlige personlige grunde kan f.eks.
være sygdom, alder, familieforøgelse eller andre
sociale årsager.
Erhvervsvirksomheder, der drives i
selskabsform, vil i visse tilfælde ligeledes kunne opfylde
kriteriet om "særlige personlige grunde". De særlige
personlige grunde vil i sådanne tilfælde kunne
foreligge hos ledelsen af den pågældende virksomhed.
For erhvervsvirksomheder vil kriteriet om en særlig personlig
grund ligeledes kunne opfyldes, hvis erhvervsvirksomheden lider et
betydeligt indtægtstab, hvis der ikke sker ekspropriation
før de ordinære ekspropriationer.
En fremrykning af ekspropriationer vil kun
komme på tale, hvis ejeren af den pågældende
ejendom eller erhvervsvirksomheden anmoder herom.
Efter stk. 4
fastsættes erstatningen af ekspropriations- og
taksationsmyndighederne i henhold til lov om fremgangsmåden
ved ekspropriation vedrørende fast ejendom.
Når servitutter pålægges ved
ekspropriation, skal der betales erstatning for den forringelse,
der derved sker af ejendommens værdi, jf.
ekspropriationsproceslovens § 17, stk. 4. Forårsager
servitutpålægget ikke noget tab, skal der ikke betales
erstatning. Den konkrete prissætning af en servitut
vedrørende hegnet kan først fastsættes efter en
gennemgang af de konkrete tab, som hegnet vil medføre for
den enkelte lodsejer. Eksempelvis kan hegnet i visse tilfælde
medføre begrænsninger på drift af landbrugsjord,
da der skal være mulighed for at vedligeholde hegnet og
dermed fri passage langs begge sider af hegnet, ligesom hegnet kan
betyde hindringer for til- og frakørsel til arealerne og
muligvis også for den fortsatte drift af visse dele af
landbrugsjorden m.v.
Til §
7
Den foreslåede bestemmelse i stk. 1, 1. pkt.,
giver miljø- og fødevareministeren adgang til at
delegere beføjelser efter loven til Naturstyrelsen, en anden
under ministeriet oprettet styrelse eller efter aftale med
vedkommende minister andre statslige myndigheder. Bestemmelsen
svarer til den almindeligt forekommende hjemmel i Miljø- og
Fødevareministeriets lovgivning til at delegere
beføjelser til en under ministeriet oprettet statslig
myndighed eller efter forhandling med vedkommende minister andre
statslige myndigheder. Dette giver mulighed for en til enhver tid
fleksibel organisering af ministeriets opgaver. Miljø- og
fødevareministeren vil således kunne delegere sine
beføjelser efter loven til enhver myndighed inden for
ministeriets administrative hierarki uanset myndighedens placering
i hierarkiet. Derudover kan Miljø- og
Fødevareministeren delegere opgaver til andre statslige
myndigheder efter aftale med vedkommende minister. Der kan alene
ske delegation til statslige myndigheder. Der kan således
ikke i medfør af den foreslåede bestemmelse ske
delegation til kommuner, regioner, private virksomheder eller
organisationer.
I det foreslåede 2.
pkt. præciseres det, at ministeren herunder kan
bemyndige Miljøstyrelsen til at meddele tilladelse efter
§ 1. Forslaget skal ses i sammenhæng med forslaget om,
at Naturstyrelsen skal udarbejde projektbeskrivelse og
ansøgning i samarbejde med bl.a. Miljøstyrelsen. Der
henvises til de specielle bemærkninger til § 1, stk. 2,
2. pkt.
I stk. 2
foreslås det, at miljø- og fødevareministeren
bemyndiges til at fastsætte regler om udøvelsen af de
beføjelser, som en anden statslig myndighed efter
forhandling med vedkommende minister bliver bemyndiget til at
udøve efter stk. 1. Bestemmelsen omhandler de
tilfælde, hvor miljø- og fødevareministeren
udnytter sin adgang til at delegere beføjelser til andre
statslige myndigheder uden for Miljø- og
Fødevareministeriet. Der består i disse tilfælde
ikke et over-/underordnelsesforhold mellem miljø- og
fødevareministeren og den pågældende myndighed.
Ved andre statslige myndigheders varetagelse af f.eks.
myndighedsopgaver for miljø- og fødevareministeren
efter delegation bevarer miljø- og fødevareministeren
sine beføjelser, herunder instruktionsbeføjelsen, i
relation til de delegerede opgaver, da myndigheden på det
delegerede område funktionelt vil høre under
miljø- og fødevareministeren.
Til §
8
Det foreslås i stk.
1, at miljø- og fødevareministerens
afgørelser ikke kan påklages til anden administrativ
myndighed.
I det foreslåede stk. 2 fastsættes, at afgørelser
truffet af en myndighed, til hvilken miljø- og
fødevareministeren har delegeret en beføjelse, ikke
kan påklages til ministeren eller anden administrativ
myndighed.
Forslagene indebærer, at
afgørelserne alene kan indbringes for domstolene efter de
almindelige regler herom. En afskæring af klageadgangen er
fundet nødvendig af hensyn til projektets fremdrift samt
grundet projektets særlige karakter.
Processen ved danske domstole
forudsættes at leve op til kravene i Århuskonventionen,
hvorefter offentligheden skal have adgang til administrative eller
retslige procedurer for at anfægte private personers og
offentlige myndigheders handlinger eller undladelser, der er i
strid med nationale bestemmelser, der vedrører
miljøet. Der henvises endvidere til de specielle
bemærkninger til § 10.
Til §
9
Efter museumslovens § 29 t kan
kulturministerens afgørelser om dispensation fra forbuddet
mod ændringer i tilstanden af fortidsminder påklages
til Miljø- og Fødevareklagenævnet.
Kommunalbestyrelsens afgørelser om
dispensation til ændring i tilstanden af beskyttede sten- og
jorddiger kan ligeledes påklages til Miljø- og
Fødevareklagenævnet.
Kulturministerens afgørelser i sager,
hvor ministeren har overtaget kommunalbestyrelsens
beføjelser, jf. museumslovens § 29 j, kan ikke
påklages. Afgørelsen efter § 29 l, stk. 1, om
overtagelse af en sag kan heller ikke påklages, jf. § 29
t, stk. 2, 3. pkt., hvoraf fremgår, at andre
afgørelser ikke kan påklages.
Efter lovforslaget vil kulturministeren
vurdere de bevaringsmæssige og øvrige hensyn efter
museumsloven i forhold til det konkrete anlægsprojekt.
Kulturministeren vil også skulle foretage en vurdering af de
bevaringsmæssige hensyn i relation til den konkrete
udformning af vildsvinehegnet og jord- og stendigerne på
strækningen. Kulturministeren vil således træffe
afgørelse om at overtage kommunalbestyrelsens
beføjelser efter museumslovens kapitel 8 a, jf.
museumslovens § 29 j i sager omfattet af denne lovs § 1.
Såfremt etableringen af vildsvinehegnet kræver
dispensation fra museumslovens regler om bevaring af sten- og
jorddiger og fortidsminder træffes afgørelsen af
kulturministeren.
Efter den foreslåede § 9 kan kulturministerens
afgørelser efter § 29 j, stk. 1, 1. og 2. pkt., og
§ 29 j, stk. 2, jf. § 29 l, stk. 1, i museumsloven, dvs.
afgørelser om dispensation til ændring i tilstanden af
beskyttede fortidsminder, og afgørelser om dispensation til
ændring i tilstanden af beskyttede sten- og jorddiger, i
sager vedrørende anlæg af et vildsvinehegn, herunder
øvrige dispositioner, jf. § 1 denne lovs § 1, ikke
påklages til anden administrativ myndighed.
Til §
10
Efter den foreslåede bestemmelse i stk. 1 vil der være en frist på 6
måneder efter, at en afgørelse er meddelt eller
offentligt annonceret, for at anlægge en sag til
prøvelse af afgørelsen ved domstolene.
Søgsmålsfristen omfatter afgørelser efter
loven. Søgsmålsfristen afbrydes ved sagsanlæg,
dvs. ved at indgive stævning til retten.
Søgsmålsfristen regnes fra dagen, hvor
afgørelsen er meddelt adressaten, eller, hvis
afgørelsen er offentliggjort, fra tidspunktet fra
bekendtgørelsen.
Forslaget skal ses i sammenhæng med den
foreslåede § 2, stk. 3, som fastsætter, at
anlægstilladelsen efter § 1, stk. 2,
offentliggøres samtidig med, at tilladelsen meddeles til
Naturstyrelsen.
Tilsvarende bestemmelser, der fastsætter
en søgsmålsfrist på 6 måneder, findes i
§ 54 i lov om miljøvurdering af planer og programmer og
af konkrete projekter (VVM) og en række andre love på
miljøområdet. Formålet med bestemmelserne og
denne bestemmelse er at sikre, at retstilstanden ikke er uvis over
længere tid. Med den foreslåede
søgsmålsfrist i stk. 1 sikres det, at der efter en vis
periode ikke ved domstolene kan rejses tvivl om rigtigheden af en
afgørelse eller beslutning efter loven. Fristen gælder
ethvert søgsmål mod myndighederne, der
forudsætter en prøvelse af den pågældende
afgørelse eller beslutning.
Det foreslås i stk.
2, at retten ved søgsmål om forhold
vedrørende miljøet, der er omfattet af denne lov,
skal påse, at omkostningerne ved sagen ikke er uoverkommeligt
høje for de berørte parter. Forpligtelsen
påhviler samtlige retsinstanser. Bestemmelsen har til hensigt
at sikre overholdelsen af kravet i Århuskonventionen og
VVM-direktivet om, at de tilgængelige retsmidler ikke
må være uoverkommeligt dyre. Bestemmelsen skal derfor
forstås i overensstemmelse med konventionen og direktivet,
herunder den praksis fra EU-domstolen, der knytter sig hertil. jf.
herved bl.a. EU-Domstolens domme af henholdsvis 11. april 2013 i
sag C-260/11, Edwards og Pallikaropoulos, og 13. februar 2014 i sag
C-530/11, Kommissionen mod Storbritannien.
Den foreslåede bestemmelse skal ses i
sammenhæng med de gældende regler i retsplejeloven.
Udgangspunktet efter retsplejeloven er, at den tabende part
erstatter de udgifter, som den vindende part har afholdt, forudsat
disse har været fornødne til sagens forsvarlige
udførelse. Udgifter til bistand af advokat m.v. erstattes
med et passende beløb, og de øvrige udgifter
erstattes fuldt ud. I medfør af retsplejelovens § 312,
stk. 2, kan retten dog af egen drift bestemme, at den tabende part
ikke eller kun delvist skal erstatte modparten de
påførte udgifter, hvis særlige grunde taler for
det. Sådanne grunde vil kunne foreligge, såfremt
omkostningerne i modsat fald vurderes at ville være
uoverkommeligt høje for den pågældende, hvor der
i henhold til lovgivningen eller internationale forpligtelser m.v.
er et krav om, at de tilgængelige retsmidler ikke må
være uoverkommeligt dyre. Samtidig skal forslaget ses i
sammenhæng med reglerne i retsplejelovens kapitel 31 om bl.a.
retshjælp og fri proces.
Det bemærkes i den forbindelse, at EU er
kontraherende part under Århuskonventionen, og at
konventionen derfor også til dels er gennemført i
EU-retten, jf. herved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv
2003/35/EF af 26. maj 2003 om mulighed for offentlig deltagelse i
forbindelse med udarbejdelse af visse planer og programmer på
miljøområdet og om ændring af Rådets
direktiv 85/337/EØF (det tidligere VVM-direktiv) 96/61/EF
for så vidt angår offentlig deltagelse og adgang til
klage og domstolsprøvelse.
Bestemmelsen skal derfor forstås i
overensstemmelse med konventionen og VVM-direktivet samt
EU-Domstolens praksis, der knytter sig hertil.
Der henvises i øvrigt til de
almindelige bemærkninger, afsnit 4.1.
Til §
11
Det foreslås, at loven træder i
kraft dagen efter bekendtgørelse i Lovtidende. Det
ønskes, at loven træder i kraft så hurtigt som
muligt af hensyn til projektets fremdrift og sikring af Danmark mod
afrikansk svinepest.
Bilag 1
Oversigtskort over vildsvinehegnets placering langs den
dansk-tyske landegrænse
![BB2](/RIPics/20171/CK1668/CK1668_4_2.jpg)